HOTEL PENTRU CĂŢEI
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Vrei?
AMANET CU NOROC BANI CU ÎMPRUMUT
- Cât am făcut? - 27 de dolari.
Nimeni nu pune la îndoială pachetele în ţiplă.
Ţi-e foame?
Puţin. Câinelui îi e, probabil.
Bună treabă.
Vrei să nu-mi mai atingi părul?
- I-a căzut zgarda. - Şi ai aşteptat aici!
Ce băiat cuminte! Da, eşti!
Şi nouă ne-a fost dor de tine, amice.
Sper că ştie prin ce trecem doar ca să-l hrănim.
Poftim, Vineri.
N-am mai văzut câine să mănânce atâta. Niciodată.
Poftim.
Bine prins!
Pleacă. Pleacă!
Ne vedem acasă, Vineri.
- Scuzaţi-mă, dră. - Ea e. Ea m-a jefuit.
Slavă Domnului că sunteţi aici, dle ofiţer.
Tipul ăsta s-a ţinut după mine toată ziua şi asta mă sperie.
Bine, mersi. Apreciez asta.
Ori te strig, ori trebuie să completez eu toate formularele.
- O pup pe Alice. - Da. Şi eu pe Carol.
Secţie De Poliţie
Vă fac legătura.
Lasă-l jos.
- Hei. - Hei, Bernie.
Nu mă lua cu "Hei, Bernie."
Ştiţi că mă bate gândul să vă las aici?
Aţi fost eliberaţi. Hai să mergem.
Grăbiţi-vă.
Mai ţip pe drumul înapoi.
Tipul ar fi putut face plângere.
I-aţi vândut o piatră într-o cutie cu 20 de dolari.
E nostim?
Nu e nostim. Numai nostim nu e.
Dacă-i chemau pe Carl şi Lois în locul meu?
Ar trebui să ne găseşti alţi părinţi adoptivi atunci.
Asta încercaţi să faceţi?
Ăsta e un joc foarte periculos. Vă spun eu.
Unu şi...
Nu.
Ştii, cuvântul "armonizare" vine de la cuvântul "armonie".
- Şi? - Eşti tot la juma de pas depărtare.
Zău?
E ciudat, că instructorul meu vocal, care e plătit, n-a observat şi tu da.
Uite nota.
Aţi întârziat.
- Şi aţi întrerupt repetiţia. - Îmi pare foarte rău.
Intraţi. Repede.
Iubitule, poate ar trebui să sărim peste ăsta şi să cântăm hitul.
- Sunt toate hituri, iubito. - Ai dreptate.
- Hei, Bernie. - Carl.
Aveţi mâncarea pe tăvi.
- Mmm! Păcat că am mâncat deja. - Bine. Atunci prânzul, mâine.
Bine, putem reveni la problema actuală?
Sunt o femeie bună. Bine?
De fapt, toată lumea mă întreabă mereu: "Lois, de ce eşti aşa bună?"
Dar avem reguli, bine?
Servim cina la o anumită oră ca s-o terminăm la o anumită oră.
Ca să cântăm lumii rock la o anumită oră.
Bine, dar vremurile alea au venit şi s-au dus. Deci, unde erau?
Toată povestea asta e vina mea. Bine?
Depănam amintiri şi ne distram atât de bine...
Da.
... că am pierdut noţiunea timpului. Îmi pare rău, sincer. Scuze.
Ce-ar fi să-i duc în camera lor şi voi puteţi continua
să creaţi magia asta.
- Mersi că ne-ai acoperit. - Andi, nu poţi să o mai dai în bară.
Sunteţi aici de numai două luni.
Asta e a 5-a familie de părinţi adoptivi în 3 ani.
Familia Johnson nu se pune, am stat acolo doar două ore.
Ştiţi de ce reacţie am parte când spun că plasez fraţi de 11 şi 16 ani?
Nu e una bună. Dacă o daţi în bară, s-a terminat.
Nu mai am favoruri la care să apelez. Va trebui să vă plasez separat.
Nu! Ştii că n-am să las să se întâmple asta, Bernie.
Stăm împreună.
Atunci ascultaţi sfatul meu. E o tehnică pe care am învăţat-o.
Când cineva pe care...
... nu-l plac în mod deosebit spune ceva ce nu vreau să aud,
dau din cap şi fac "Îhî". Face minuni.
Îhî.
Bine, am terminat cu voi.
Uite ce e, ar fi bine să nu mai primesc telefoane
despre vreo şotie cu o cărămidă sau o poznă cu...
A fost o discuţie bună, Bernie. Mulţumesc că ai trecut pe-aici.
Ce fa...?
Bravo! Cineva e obosit azi?
Eu sunt.
Vineri.
- Andi. - Da.
- Vineri a dispărut. - Ce?!
Vineri, vino încoace.
Unde s-a dus?
Dumnezeule mare!
Sunteţi plini de energie.
Bună dimineaţa!
Nu mai ţipa.
Instructorul meu vocal a spus că sperieturile nu fac bine la voce.
De ce v-aţi trezit aşa devreme?
- M-am gândit să luăm... - Micul dejun!
Bine, am descuiat cămara.
Cerealele sunt acolo. Ştiţi cum să le luaţi.
Nu sunt servitoarea voastră.
Sunt obligată să pregătesc două mese pe zi. Prânzul şi cina.
Vineri!
Ce?
Am spus: "Bruce, ce urmează după joi?"
- Vineri! - Mersi.
Fie, fiţi ciudaţi acum. Pot face faţă.
N-am nevoie de obrăznicia ta când e de pus masa, bine?
Nu fi leneşă.
Are nevoie de scorţişoară.
Sau Carl la scorţişoară e alergic?
E un singur mod de a afla, bănuiesc.
Nu!
Hai să-l vedem făcând armonii cu o limbă cât un stup.
Stai! Tocmai mi-ai amintit de o poveste foarte haioasă.
Mă plimbam şi am călcat pe o albină şi m-a înţepat.
M-am dus să-mi îngrijesc piciorul,
apoi m-am întors să arunc albina afară
şi mi-am zis: "O să fiu în siguranţă că albinele înţeapă doar o dată."
Nu? Păi nu-i aşa? Am fost nebună. Nu e o nebunie?
Scuză-mă.
Îmi datorezi 30 secunde din viaţă. Şi am să le iau.
Mersi pentru atacul de cord.
Fireşte că am verificat acolo. Poate sunt în camera copiilor.
Carl, tu ai mâncat şunca?
Stai pe-aproape, Vineri.
Mi-am lăsat benzile de albire aici?
CONTROLUL ANIMALELOR
În mod normal, ar fi deja aici.
Poate nu aude.
E ora mesei. Ar auzi-o şi de pe Lună.
Probabil umblă brambura.
Vineri! Vineri!
Ce ne facem?
Hai. Vineri!
Vineri! Vino! Poate a luat-o pe aleea asta.
Vineri!
Doar nu crezi că a intrat acolo, nu?
Nu. De ce ar intra acolo? Probabil caută mâncare.
Vineri!
Ce drăguţ. Vreau şi eu unul.
Frumoasă tunsoare.
Mersi, Dave. Speram să observi.
De fapt, vorbeam de Pomeranian.
Dar şi a ta e foarte frumoasă.
- I-ai făcut ceva. - Da.
Sunt sigură că ţi-ai dat seama pentru că te-ai uitat la mine,
ai întors privirea, te-ai uitat ca "Hei, ceva e schimbat."
Dar după aia n-ai spus nimic şi mi-am zis: "Bărbaţii!"
A doua zi am încercat să-ţi fac un compliment la păr,
ca să-ţi dau un pont, dar...
Nu, sigur. Îmi amintesc. Oricum, arată grozav.
DISPĂRUT! CÂINE PIERDUT! "VINERI"
Pot să te ajut?
Nu, ne căutăm câinele.
Bănuiesc că nu l-ai văzut, nu?
Nu.
Vineri? Ciudat nume.
Pun pariu că atunci când îl găseşti, o să spui: "Slavă Domnului că e Vineri."
Nu? E o glumă.
Deci... Nu cred că te-am mai văzut pe aici.
- Te duci la Thomas Jefferson? - Da, în toamnă. Andi.
Dave.
Familia mea s-a mutat aici acum câteva luni.
Super. Cum îţi place?
Ce să nu-mi placă?
- Trebuie să mergem. - Nicio problemă.
Dacă nu apare în curând, va trebui să vedeţi la ecarisaj.
ECARISAJ CENTRAL CITY
- Vineri! Vineri! Uite-l! - Uite-l.
- Uite-l! Vineri! Vineri!
- Câinele vostru? - Da, e câinele nostru!
- Da, tocmai a venit. - Da, ştiu, doar ce l-am văzut.
Mă bucur întotdeauna când lucrurile astea se termină cu bine.
E deschis până la 6. Spuneţi-le părinţilor să vină şi o rezolvăm.
Stai!
Hai, suntem deja aici.
E câinele nostru.
Da, ei bine, există o mulţime de documente. Pentru adulţi.
Există întotdeauna cineva care le dă peste cap.
Dar îl vezi pe tipul ăsta? Eu nu sunt tipul ăla.
Verificaţi în fiecare zi! Putem ţine animalele o săptămână! 72 de ore
Nu putem să-i mai dăm drumul singur. Dacă-l pierdem iar, nu-l mai vedem.
Şi o să fie şi mai greu când începe şcoala.
Cred că trebuie să-i găsim lui Vineri un cămin nou.
Am câteva idei.
Nu, l-am ascuns pe alei, în garaje şi în pădure 3 ani de zile.
Nu crezi că merită o casă şi o familie adevărată?
Dar suntem o familie adevărată.
Hai să plecăm de aici!
- Copii! Staţi aşa! - Nu putem da iar de necaz.
- Dar n-am făcut nimic rău. - Vrei să le spui lor asta?
O, Doamne.
- Vineri! Nu! Întoarce-te aici! - Bruce!
Haide.
- Ai văzut ceva? - Nu.
Las-o baltă.
Hai să-l găsim pe Vineri şi să plecăm de aici.
Vineri!
S-au ars circuitele.
Vineri!
Bruce, stai pe aproape.
Andi, uită-te la toate astea.
Ai grijă.
Vineri.
Vineri, unde eşti, băiete?
- Ce a fost asta? - E doar un hotel vechi.
Nu. Hotelurile nu scot zgomot de paşi. Ci oamenii care merg prin hoteluri.
Cu picioarele.
Bine zis. Haide!
Hai, hai, hai!
Vineri, stai aici.
- Crezi că sunt ai cuiva? - Dacă erau, crezi că ar fi aici?
- Mai bine aici decât de la ecarisaj. - Vineri! Aşteaptă!
Uită-te la asta.
Bine.
Ce-ar fi să-l lăsăm pe Vineri cu ei în seara asta?
O noapte.
Noapte bună, băieţi. Somn uşor.
E o masă în cinstea profesorilor, nu?
Asta înseamnă mai multă muncă pentru noi, să punem masa şi să strângem.
Uneori aş aprecia mai puţină apreciere, ştii?
Nu da din cap şi-mi spune mie "îhî". Eu te-am învăţat asta.
Da, aşa e, dar îmi place să cred că mi-am însuşit-o.
Zău?
- Ce e? - Copiii, ieri seară...
- Andi şi Bruce? - Da.
- Sunt bine? - Nu ştiu.
E şi-aşa trist că şi-au pierdut părinţii,
dar dacă nu pot rezolva asta,
nu ştiu dacă o să putem găsi o familie care să-i ia pe amândoi.
Faci tot ce poţi pentru ei.
Ştii că nu poţi veni cu munca acasă ca să te înnebunească.
- Ai dreptate. - Da.
- Te iubesc. - Şi eu.
Păcat. Chiar sunt copii buni.
Sunt 3 câini flămânzi. la cât poţi de mult.
E ceva mâncare.
- Da. E micul dejun. - Ce, hrăniţi tot cartierul?
Prima dată, nici nu v-aţi atins de asta.
Dacă nu mănânc, te superi. Dacă mănânc, te superi.
Bine, bine, mâncaţi. Noroc că v-am păstrat mâncarea de la cină.
Puteţi începe cu astea.
Haide!
Ce e asta?
Dacă aţi mânca ce vă pregătesc, nu v-ar mai fi aşa foame dimineaţa.
Ai dreptate. Mulţumesc mult, Lois.
Am terminat.
Aud ceva.
Ce?
- Care e problema lui? - Nu ştiu. De ce mă întrebi pe mine?
Nu mai urla, te rog.
Da, aş vrea să fac o plângere despre un câine care urlă.
Asta e tot? Şi asta doar ca să te uiţi pe geam?
Lăsaţi.
REGISTRUL OASPEŢILOR
Nici Lenny, nici Georgia nu se atinge de ea.
- Trebuie să le luăm mâncare de câine. - Stai, cine?
Lenny şi Georgia. Aşa i-am botezat.
Nu, nu le dăm nume. Altfel te ataşezi de ei.
Andi, uită-te la ea. Zi tu că nu e o Georgia.
Bruce, nu glumesc, mă bucur că Vineri se înţelege bine cu...
... câinii numărul 1 şi 2, dar abia avem grijă de al nostru.
Ştii ce o să se întâmple, dacă suntem prinşi aici?
Încălcare de proprietate, intrare prin efracţie.
L-ai auzit pe Bernie. Ne-ar despărţi şi ne-ar expedia. Mă asculţi?
Eu o să stau aici până te duci să iei nişte mâncare adevărată.
Bine?
Bine, dar doar de data asta. Mă întorc.
Jos, Vineri.
Jos... Georgia.
Ar fi bine să nu facă gălăgie.
Îţi place aportul.
LĂBUŢE
- Hei... Văd că ţi-ai găsit câinele. - Da.
- E bine. - Asta e grozav.
- Pot să te ajut să găseşti ceva? - Nu, iau doar nişte mâncare de câine.
- Alea-s 18 kg. - Da, e, probabil, numai bine.
18 kg pentru căţeluşul din afiş?
De fapt, am 3 câini. Doi sunt vagabonzi.
- Părinţii mei adoră animalele. - Asta e grozav.
Da, sunt grozavi. Sunt foarte norocoasă.
Avem o curte mare şi salvăm câini tot timpul.
- Tot timpul? - Da, când e cazul.
Ştii ce? Vino cu mine.
- Ce drăguţi sunt! - Da.
Noi adoptăm câini, dar nu găsim pe nimeni care să-i ia.
Nu mai sunt pui şi toată lumea vrea pui.
Mie-mi spui?
Şi mai au şi defecte adorabile.
Cooper e preferatul meu. Cred că e pe jumătate capră.
Nu există substanţă pe pământ pe care să n-o mestece.
A ros genţi, telefoane mobile, încălţăminte, poşete,
până şi o plăcuţă de înmatriculare.
Ea e Shep.
Da, are instincte de ciobănesc.
- Agresivă. - Îmi place agresivă.
- Au ciudăţenii. Tot sunt adorabili. - Ce mă bucur că-ţi plac. Îi iei tu.
Ce? Nu.
Proprietarul spune că nu-i putem ţine o veşnicie.
Dacă nu le găsesc un cămin, îi trimit la ecarisaj.
Îmi pare rău, dar nu pot să...
Ai deja grijă de câţiva câini vagabonzi. Ce contează 3 în plus?
- 3? - Da. O să-l adori pe ăsta.
Romeo. Romeo. Romeo.
Dacă i-ai lua doar o vreme? Până găsesc o soluţie. Plătesc mâncarea.
Ca angajat, am reducere. Măcar atâta pot face.
Georgia, îmi pare rău, dar nu pot sta aici toată ziua să mă joc cu tine.
Georgia, gura!
Nu.
Hai, băieţi! Vă rog! O, nu!
Ce trebuie să fac ca să...?
Faină maşină.
Da, n-o să te mint, atrage fetele ca un magnet.
Ne apropiem.
Acolo. Aici e.
Aici locuieşti?
De fapt, ai mei sunt plecaţi din oraş şi a trebuit să găsesc altceva.
Locul ăsta e în ruină. Ce facem aici?
- Aici ţinem câinii. - Ei bine, ai voie să fii aici?
Nu, aşa că mişcă-te.
Bun, băieţi, fiţi atenţi la asta.
Sunteţi gata?
- Sigur suntem în siguranţă aici? - Da, stăm aici de câteva zile.
Asta a durut.
- Nu trage! Nu trage! - Bruce.
Îţi aminteşti de Dave, nu? Dave de la magazinul de animale.
Bună, Dave.
Căuta un loc unde să ţină nişte câini şi mi-am zis că avem unul.
Tu ai făcut asta?
Da, încă mai lucrez la ea.
De unde ai învăţat să faci asta?
De la tata.
- N-ar fi mai uşor s-o arunci doar? - Ba da, dar nu asta e ideea.
Ideea e ca atunci când o să meargă, să se joace şi când nu suntem aici.
Îmi poţi pune cablu?
O, rahat!
La propriu!
Ce se întâmplă aici? Cine face pe jos?
Îmi pare rău. Trebuie să mai lucrez la aia.
Cum ne-ai găsit?
Am urmărit dubiţa cu urechi şi coadă.
N-o să spui la nimeni, nu?
De ce să spun? O să vă ajut.
- Chiar? - Da. Îmi plac câinii.
A avea grijă de ei nu înseamnă doar să le arunci beţe şi să-i hrăneşti.
Aveţi nevoie de mine.
- Eu sunt de acord. - Bine.
Câte probleme pot face?
Hai, băieţi.
Chiar crezi că putem face asta în fiecare zi?
Da, de ce nu? E floare la ureche.
- Băieţi, veniţi înapoi! - Băieţi, opriţi-vă. Opriţi-vă!
Papa! Cine vrea?
- Vineri, nu! - Unde e Romeo?
Bine, Heather, tu pe-acolo, eu, pe-aici.
- N-ar trebui să-i obosim noi? - E ceva normal.
- Ţi se pare amuzant? - Nu, deloc.
De fapt, vroiam să-ţi mulţumesc că mi-ai amintit să mă uit pe unde...
... calc.
EXPERIENŢA CARL SCUDDER
Cred că suntem un pic depăşiţi de situaţie.
Suntem în inferioritate numerică.
Nu e chiar aşa grav.
Câinii au 3 nevoi de bază.
Mâncatul, dormitul, pipi şi caca.
- Astea-s 4. - Nu, pipi şi caca e una.
Eu am călcat în amândouă şi nu sunt de acord.
Uitaţi, eu vorbesc serios. Chiar cred că pot rezolva asta.
Cum?
Ce zici?
Alimentator 24 din 24
Mersi.
Nu, nu, nu, nu. Nu.
Eşti gata?
Dezgustător.
Trebuie să fie cel mai scârbos lucru pe care l-am văzut vreodată.
E bestial.
Am intrat întâmplător. Nu sunt foarte sigură ce a fost chestia aia.
Nu vă faceţi griji. N-o să spun nimănui.
De fapt, dacă mă lăsaţi, mi-ar plăcea să vă ajut.
Aş putea bate străzile, aş putea sta cu ochii pe poliţişti,
crea diversiuni...
- V-aş putea masa umerii. - Uşurel, tigrule.
Da. Mersi pentru ofertă, dar cred că deţinem controlul.
Pot vorbi cu tine?
Bine. Trebuie să fiu sincer.
Sunt într-un punct critic în dezvoltarea mea socială,
iar alea din spatele tău sunt două femei frumoase şi sexy.
Hai să fim cinstiţi, nu le poţi face faţă amândurora.
- Deci, pe care ai revendicat-o? - Revendicat-o?
- N-am revendicat niciuna. - Am înţeles.
Numele meu e Mark.
- Bună, Mark. Te ocupi de rahat. - Bine.
De câţi câini e vorba?
- Doar 6. - 7.
Ce e ăla?
De fapt, e noul membru al familiei noastre.
El e Henry. Bietul de el scormonea după mâncare în groapa de gunoi.
- Bruce, ăla... - Andi.
Sincer, avem destul loc. Mai putem lua unul.
Unu? Mai putem ţine 10. Gândiţi-vă.
Da, de ce nu adunăm toţi câinii vagabonzi de pe străzi?
A fost amuzant.
Centrala către 22. Avem un câine vagabond pe St. Andrews, colţ cu 6.
Bun, avem un câine vagabond pe St. Andrews cu 6.
St. Andrews cu 6. E chiar lângă punctul de ecarisaj. Grăbiţi-vă!
Bună ziua!
Bună.
Scuze de deranj. Ne întrebam dacă ne-aţi acorda un minut.
- Nu sunt interesat. - Lucrăm la ziarul şcolii.
- Şi am vrea un interviu. - N-am timp de asta. Plecaţi de-aici.
- Jucaţi-vă în altă parte. - Bine.
Ce e? N-ai mai văzut un puşti voinic cu glugă?
Bun, băieţi, veniţi imediat la depoul feroviar, urgent.
Acolo. Ei sunt.
E înţepenit.
E rănit?
Ce drăguţ. Au stat împreună. Eşti bine?
Sunteţi în siguranţă acum. O să avem grijă de voi.
Bate laba.
Uite-l iar pe ăla alb.
Hai să-l prindem.
Aici, cuţu. Aici, cuţu.
Hai, băieţi. Sunteţi salvaţi.
Aici, cuţu. Vino încoace, potaie scabroasă.
Hei! Întoarce-te aici.
Bine, hai!
- Hai, toată lumea. - Hai, hai, hai.
- Unul după altul, hai. - Haideţi. Treceţi, băieţi.
Hai, hai, hai!
Hai, cu încredere. Poţi s-o faci. Haide.
- Bun băiat. - Pasagerii la bord. Înapoi la bază.
Recepţionat.
Am plecat la plimbare.
Unu...
- Bine. - ... doi, trei, hai!
- Ce e? - Ce e? Ce se întâmplă?
- Războiul degetelor. - Vreun telefon?
Nimic.
Unde-s toţi câinii?
Vă multumim că aţi ales simulatorul. Coborâţi pentru următorul client.
Afară!
Următorii.
Vă rugăm, ţineţi labele în maşină tot timpul.
Ce drăguţi.
Haide. Haide.
Haide. Trebuie să fie ceva ce-ţi place să faci.
Du-te după ea.
Deschid eu.
- Bernie. - Hei, Bernie.
Perfect! Bernie.
Carl, Lois, o să împrumut copiii un pic, bine?
Nu ştiu dacă ai auzit, dar eu şi Lois avem un concert. Plătit.
- Chiar? - O să confirm că tu şi dna veniţi.
- Nu ştiu dacă o să pot ajunge. - Dar prietenul tău cu clubul ăla?
- El o să vină sigur. - Da? Excelent!
- Ţi-am spus. - Da.
Care e urgenţa?
Cui îi pasă? Măcar plecăm de-aici. O să înceapă repetiţiile.
- Hei, ce faci? - Hei, Jason.
Hei, cred că v-am găsit părinţi adoptivi perfecţi.
- Perfecţi? - Sunt perfecţi.
Au avut doi copii adoptivi care au plecat la facultate şi caută alţii.
Şi cred că o să vă placă.
Deci asta e, gata cu Carl şi Lois. Vă faceţi bagajele. Plecaţi de-aici.
Mulţumesc, Bernie.
Cea mai bună parte e că e la doar 3 ore de-aici. Sunteţi liberi.
- Ce? - Atât de departe?
Da. Care e problema?
- Ei bine, ne plăcea zona asta. - Ne-am făcut o mulţime de prieteni.
Da, şi muzica lui Carl şi Lois începe să-ţi placă, cu timpul.
Îi urâţi pe Carl şi Lois.
Ce se întâmplă? Vor să faceţi parte din familia lor.
Uite, apreciem tot ce ai făcut, dar...
N-o să mai prindeţi o ocazie ca asta.
Eu chiar cred că ar trebui să mergeţi.
Noi am vrea să rămânem.
Ei bine...
Habar nu am ce faceţi.
Ne pare foarte rău.
Facem ce trebuie, nu, Vineri?
Ce căţeluş.
- E totul în regulă? - Da, da, mă uit doar.
- Vii des aici, nu? - Da.
Bănuiesc că e o privelişte pe care nu mi-aş permite-o,
dacă ar fi un hotel adevărat.
Ce faci mâine seară?
Mă strecor afară, servesc 27 kg de boabe, poate şterg nişte bale.
Pentru că un prieten dă o petrecere
şi ai putea veni să întâlneşti nişte persoane cu care o să mergi la şcoală.
Cuvântul cheie aici fiind "persoane".
Bine zis.
Grozav. Deci, de unde să te iau?
De ce nu-mi spui unde e? Ne putem întâlni acolo.
Bine.
Asta e cina.
Hei, băieţi.
Sunteţi gata pentru cină?
Ţi-e foame, amice?
- Miroase minunat. - Mulţumesc.
Cu plăcere.
Mersi.
- Mersi. - Cu plăcere.
Deci, Heather, e ca o întâlnire la cină, nu?
Pentru noi. Pentru o familie adevărată.
Pentru noi.
- Noroc! - Pentru noi.
Hai să mâncăm.
Dacă păsările şi şoarecii din desene aveau să-mi facă o rochie de bal,
acum ar fi momentul.
- Cât o să fii plecată? - Câteva ore. E doar o petrecere.
- Dacă se întâmplă ceva? - Bruce, tu te descurci cu orice.
Te-ai uitat prin hotel?
Aş putea să dispar o săptămână şi totul ar merge.
Da, dar n-o să dispari o săptămână, nu?
Sigur că nu.
Acum, dacă mi-ai face o rochie, ai fi un adevărat vrăjitor.
Ar trebui să vezi camera 502.
Arăţi...
Oau, arăţi superb.
Ce, vechitura asta?
Vino, să-ţi arăt locul.
Nu! Nu, Lois! Ăla e al meu...
Ce-ai mai furat?
Nimic.
- Deci recunoşti că ai furat. - N-am spus asta, Lois.
Ai putea spune adevărul. Chiar crezi că eşti mai deştept decât noi?
Aş prefera să nu răspund, Carl.
- Îmi place rochia ta. E frumoasă. - Mersi.
Marianne, ea e Andi. O să fie cu noi la şcoală anul viitor.
- Mă bucur să te cunosc. - Andi!
- Hei, Jason. Ce mai faci? - Bine.
- Vă cunoaşteţi? - Da. Andi, nu?
Te cunosc de undeva?
Da, stai în clădirea bunicii mele, cu familia Scudder.
Nu, eu stau pe Oak. Dar am o faţă din aia.
Nu, stai cu familia Scudder. Hai, ajută-mă, nu sunt nebun.
Sunt părinţii voştri adoptivi, ai tăi şi ai frăţiorului tău...
- Barry. - Bruce?
Bruce, Bruce, Bruce, aşa e. Bruce.
Andi, despre ce vorbeşte?
Doamne, nu e mare lucru.
Familia Scudder a mai adoptat copii. Mare brânză.
Sunt şi unchiul şi mătuşa noastră.
Stăm cu ei cât părinţii noştri călătoresc în China.
Le spunem părinţi că e mai uşor decât să spunem povestea asta plictisitoare.
Mie mi-e sete. Altcuiva?
Nimănui?
Andi, eu...
Andi!
Ai dat de Bernie?
- Aştept! - Spune-le că e o urgenţă.
- Spune-le că sunt jefuit. - Cui?
Aştept!
Să nu crezi că asta înseamnă că...
L-ai lăsat să scape.
Vineri?
- Grăbeşte-te! - Sunt pe tocuri!
Şi eu!
- Nu pot să cred că au un hotel. - Doamne, Carl, eşti aşa un idiot!
Stai lângă mine, iubito.
Ce a fost asta?
Nu răspunde.
Asta e pedala mea de chitară. Nu e de mirare că sunetul era dezacordat.
- Da, de-aia. - Porcăriile astea sunt uimitoare.
Da, pentru că sunt ale noastre. Ne-au jefuit.
Bună fată.
Aruncă-l! Georgia, aruncă-l!
- Bruce, Bruce! - Haide. Georgia, dă-i drumul!
- Dă-i drumul, te rog! - Bruce!
Ce s-a întâmplat?
Nu întreba.
Ce s-a întâmplat cu tine?
O, nu!
- Hai să plecăm. Unde e ieşirea? - Crezi c-am lăsat firimituri în urmă?
Repede, băieţi, hai, hai!
- Aprinde lumina! - N-am făcut-o eu!
Ce e aia?
- Nu ştiu. Hai să ne cărăm de-aici! - O, Doamne! Închide-o!
- Sigur ai spus că de-aici se-aude? - Nu ştiu.
Hai să verificăm sus.
OS, DULCE OS
- Ai auzit poliţia? - Nu ştiu.
O, ce bine.
Dacă e poliţia, o să-i predăm noi, că-mi miroase a recompensă.
Nu cred că a asta miroase.
Unde suntem?
În caca până-n gât.
Bine, nu mai respira aşa.
Nu.
- Nu! - Nu!
Lenny!
Bagă-i acolo.
Nu!
Ce faci? Vineri! Nu puteţi face asta! Nu! Vineri!
- Bruce! - Vineri!
Vineri! Dă-mi drumul! Ăla e câinele meu!
Bruce! Pleacă!
Dă-mi o chingă pentru ciobănesc.
Eşti bine?
E în regulă.
- Mersi. - Cu plăcere.
Am dat rău de necaz, nu?
Da.
Dar Bernie face tot ce poate ca să vă ajute.
Bine?
Pot să mai stea cu voi un pic
până găsesc o familie care să-i ia?
Nici vorbă! Dumnezeu ştie cât au furat de la noi.
Avem multe obiecte rare şi valoroase în casă, bine?
O să facem un inventar.
Şi o să te anunţăm, bine? Asta e strigător la cer!
Te dau în judecată, îi dau în judecată pe copii, statul!
Pe cel care a inventat ţipla de împachetat, pe toată lumea!
Deci o să ne trimiţi la cealaltă casă, nu?
La cuplul ăla drăguţ?
- Bruce... - Bruce, o să fie bine.
O rezolv eu, nu-ţi face griji.
Hai, Bernie. Trebuie să ne ajuţi, te rog.
Bruce are nevoie de mine. O să fie mâncat de viu acolo.
Andi, îmi pare rău. Nu pot face nimic.
Nu ne poţi despărţi. Nu-l pedepsi pe el pentru că am dat eu în bară.
Cel mai bun lucru pe care-l poţi face pentru el acum
e să-l laşi s-o ia de la capăt.
Îmi pare rău.
Pot să-i spun ceva surorii mele?
Ascultă, Andi...
Nu-ţi face griji pentru mine, bine? O să fiu bine.
Eu trebuia să am grijă să stăm împreună, trebuia să te protejez.
Andi, trebuia să protejăm câinii.
Dacă ar trebui s-o fac încă o dată, aş face exact acelaşi lucru.
ORFELINAT PENTRU BĂIEŢI
Primul venit, primul servit!
Mâine dimineaţă, după toţi.
Da.
O să fim ocupaţi.
Îmi prind bine orele suplimentare.
Şi tu care eşti? Probabil te-au uitat aici.
Tu eşti cel norocos. Vino încoace, amice.
Ştiu cum să stau...
... ştiu să fac aport şi ştiu să fac tumbe.
Ce nu ştiu e cum am ajuns aici.
Vrei să-l opreşti, te rog?
- Te rog. - L-am oprit!
Eşti ocupat?
Vineri!
Bravo, cuţu!
- Deci, care e planul? - Câinii au mai puţin de-o zi.
- Trebuie să-i luăm de-acolo acum. - E mai mult un ţel decât un plan.
E un adăpost unde nu sunt omorâţi, în afara oraşului.
Dacă putem să-i luăm de la ecarisaj şi să-i trecem graniţa, sunt liberi.
- Dar trebuie să ne mişcăm repede. - Andi, cu noi ce se întâmplă?
E...
Uite, Bruce, n-o să fie bine.
O să dăm de mai multe necazuri decât am avut vreodată.
Dar o să salvăm câinii.
Asta trebuie să facem, nu?
Bun...
Aici e ecarisajul şi aici e graniţa de stat.
Şi uitaţi cum facem.
Suntem gata?
Hai să facem asta!
Am cârnaţi.
Foc! Foc! Foc!
Hei! Când o fată strigă după ajutor şi spune "Foc!", trebuie să te mişti!
- Am apă. - Foc! Hei!
- Unde? - Şi cică nu mai există cavaleri.
Acolo.
Nişte copii dornici să adopte, sunt sigură.
Unde sunt cheile?
Acolo!
Doar nu credeaţi că o să vă uităm. Hai! Hai să mergem! Hai!
Şi mie mi-a fost dor de voi. Haideţi! Haide, Shep! Hai să mergem!
Hai să alergăm, hai!
Hai, hai, hai!
Plecăm.
O să vă scoatem de-aici.
Grăbeşte-te, Thor. Trebuie să mergem!
Haideţi!
Aşa, Shep! Bravo!
Bun, e liber. Adu-o în spate.
Ce se întâmplă aici?
- Te ştiu. Hai, la închisoare cu tine. - Probleme, probleme!
O putem face uşor sau greu. Hai, domnişoară. Haide.
Ia-ţi labele de pe ea!
Heather, salvează-te!
Salvează-te! Fugi! Îl ţin!
Nimeni nu pleacă nicăieri.
Înapoi! Treci înapoi!
Cheile.
Vineri, tu o să conduci haita.
Mark!
- Da? - Mulţumesc.
Hai, Vineri, un pic mai repede, amice! Poţi s-o faci!
Urmăreşte cârnaţii, Vineri. Urmăreşte cârnaţii!
- A mers bine. - Da, dar n-am terminat încă.
Hai, Vineri, condu haita!
Bravo! Hai, băieţi, urmăriţi carnea! Hai!
Aşa, Vineri, hai.
Asta nu e bine.
MUŞCĂ DIN INFRACŢIUNI
- Am ajuns? - Aproape, e puţin mai în faţă.
Staţi...
Ce?
O, nu!
Vineri!
Hei, veniţi înapoi! Pe aici!
- Problemă. Au luat-o în altă parte. - Ce?!
Unde se duc?
Acasă. Se duc acasă.
Blocaţi ieşirile. Chemaţi câţiva oameni de la Controlul Animalelor.
- Câţi? - Pe toţi.
Avem nevoie de toate echipele de la Controlul Animalelor.
E balamuc total aici. Autorităţile încearcă să stăpânească situaţia.
Se pare că e mâna unor delincvenţi juvenili.
Căutaţi sus, acum! Haideţi!
Nu vă enervaţi, dle ofiţer. Controlul Animalelor e aici.
Bun, dacă ne lăsaţi să ne facem treaba,
o să adunăm câinii ăştia periculoşi şi o să-i luăm de aici imediat.
- Opriţi-vă! - Pot să trec?
- Aveţi grijă. Vă rog! - Scuzaţi-mă.
O, nu! Nu iar voi!
- Câinii ăia sunt ai noştri. - Fac parte din familie.
Da, n-o să-i lăsăm pe bătăuşii voştri să ni-i ia.
Puteţi scrie asta în raport.
Îi puteţi aresta pe delincvenţii ăştia ca să ne facem treaba?
- Bine, dar lăsaţi câinii în pace! - Andi! Uite-l!
Ăla e câinele nostru! Nu-l puteţi lua!
- Ce-avem aici? Un pui! - Lasă-mi câinele în pace!
Opriţi-vă!
Bine. Tu cine eşti?
Eu sunt Bernie Wilkins.
Serviciile Sociale.
Scoateţi-i de-aici!
Hai, vreţi să mă ascultaţi
înainte să-i închideţi pe copii şi să distrugeţi câinii ăştia inocenţi?
Nu văd de ce nu am asculta ambele tabere.
Uitaţi...
Eu răspund de copiii ăştia şi ştiu că ce au făcut e greşit.
Dar aş fi vrut să am curajul să fac ce-au făcut ei.
Încerc să plasez copii în cămine bune timp de 15 ani
şi de cele mai multe ori nu reuşesc.
Dar copiii ăştia n-au căutat scuze,
nu s-au lăsat frustraţi de sistem şi au renunţat.
Au ieşit în lume şi au reuşit. Au salvat pe toată lumea.
Şi-au creat propria familie.
Tu numeşti asta familie? Nişte câini vagabonzi într-un hotel vechi?
"Madison".
Madison!
Madison.
3 august...
Găsit ascunzându-se într-o curte după ce familia s-a mutat şi l-a lăsat.
Viola şi Sebastian, gemenii.
Împreună de când erau pui.
Viola a rămas înţepenită într-un gard, dar Sebastian nu şi-a părăsit sora.
Chelsea...
Chelsea şi-a pierdut piciorul într-un accident.
Proprietarul n-a plătit factura şi a abandonat-o la veterinar.
Coco, Rocky...
... şi Harley.
Găsiţi trăind împreună în pădure, lângă un morman de gunoi.
Şi mai sunt o grămadă.
Ginger.
Henry, Romeo, Juliet.
Cooper.
Shep.
George...? Ăsta e George?
Georgia! O cheamă Georgia.
Şi Lenny.
Georgia şi Lenny.
Ei sunt primii rezidenţi ai hotelului.
Hotelul pentru căţei.
Nimeni n-a fost alungat când a avut nevoie de o casă,
nimeni n-a fost abandonat când a căutat o familie.
Chiar o să-mi spuneţi că o să-i abandonăm acum?
Nu-mi par câini vagabonzi, dle ofiţer.
Nu vă supăraţi dacă ne uităm sus, nu?
Cred că e în interesul public.
Vă rog.
- Te-ai descurcat grozav. - N-am fost prea agresivă?
Îmi place agresivă.
- Mark? - Heather.
Deci acum eroul se alege cu fata?
Încet, încet.
Te superi dacă...?
Nu.
Bine, scuze.
Sunteţi eroi, copii. Ar trebui să fiţi mândri.
- Mulţumesc. - Mersi.
Da, dar vestea proastă e că tot n-am găsit o familie
dornică să vă ia.
- Nu-i nimic, ştim că ai încercat. - Dar vestea bună e...
... că am găsit nişte părinţi adevăraţi dornici să adopte.
- Să adopte? - Da.
Mama e excelentă. E profesoară, aşa că e grozavă cu copiii.
Iar el nu ştie să gătească nici ca să-şi salveze viaţa.
Şi ţipă în timpul meciurilor de parcă jucătorii l-ar auzi.
Dar are o inimă mare.
Ia staţi puţin...
Le plac câinii?
Adorăm câinii.
Bună ziua, dnelor şi dlor.
Aş vrea să vă urez bun venit la Hotelul pentru Căţei.
Datorită generozităţii întregului oraş,
puteam avea acum grijă de nevoile câinilor voştri.
Mulţumesc, Georgia.
Camera 320 e acum liberă.
Iartă-mă, Georgia, am uitat de bacşiş.
Bravo!
Mersi, Georgia.
Dacă sunteţi aici să mâncaţi sau să adoptaţi, suntem un hotel ecologic.
Bună, Cooper.
Cooper, înapoi la treabă.
Nu uitaţi să vă opriţi la creşă sau la centrul de îngrijire
şi să întâlniţi puii minunaţi pentru adopţie.
Bună.
Căţeii obosiţi pot întineri la băile noastre.
Oferim de toate, de la masaje shiatsu relaxante
la măşti faciale.
Şi după o şedinţă sănătoasă de mişcare,
veniţi la salonul de înfrumuseţare...
... ca să vă tundeţi blana şi să vă alintaţi labele.
Avem o varietate de activităţi pentru fiecare câine.
Pentru cei de 18 sau mai mulţi ani, oferim divertisment de calitate
în exclusivul Salon Ogar.
- Ham, ham, ham - Ham, ham, ham
Vreau o gustare mică
Ham, ham, ham
Că tare mi-e fomică
Cine le vrea bine făcute? Pentru toate sunt bine făcute.
- Da, ştim. Ăsta e defectul lui. - Singurul?
Hei, te aud. Sunt aici.
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania