Nu te teme, Jefferson.
Sunt chiar aici.
Haide.
Nu-mi vine să cred că au trecut...
Câţi ani au trecut de când te-am vizitat?
19 şi jumătate.
Cât de departe de oraş este?
Poţi să ajungi repede cu autostrada, dar drumul noroios e problematic.
Deci ce alte vietăţi există pe-acolo?
A venit o haită de lupi acum câteva luni,
şi e o benzinărie la vreo 12 mile distanţă.
Haită de lupi? Adică... lupi adevăraţi?
Da. Nu pot scăpa de ei. Am încercat de toate.
Le-am cântat şi o melodie, dar nu cred că le place muzica,
pentru că n-au plecat.
Nu s-a schimbat locul.
Lenore, dă-i o şansă.
Iubesc locul ăsta. Aici l-am întâlnit pe tatăl vostru.
- E mişto groapa de gunoi. - Este o unitate de reciclare automată.
Groapă de gunoi.
Nu, nu, nu. Te rog, nu... E... Nu atinge aia. E nou-nouţă.
Am alte chestii pe care poţi să le...
Cu care poţi să te joci.
Ei bine, poate unchiul Darryl va găsi un loc...
pentru propriul tău studio într-unul din şoproane.
Super.
Scuze. Animalele stau afară.
Are două săptămâni. O să moară de la căldură.
Jefferson e un animal de şură. O să fie bine, Lenore.
Asta e a părinţilor tăi.
Da. Şi-au petrecut noaptea nunţii aici,
şi n-au mai plecat pentru 50 de ani.
Am schimbat aşternuturile.
Ai fost aşa curajoasă.
Îmi pare rău.
- Deci pentru cât timp, mamă? - E...
E temporar. Reglementarea ar trebui să ajungă zilele astea.
Accidentul n-a fost din vina tatălui vostru.
Îmi pare rău.
Mamă?
Mamă, uite cafeaua.
- 'Neaţa. - 'Neaţa.
Micul dejun e pe masă.
Mersi.
Nu mi-e foame.
Nu e nimic în neregulă cu ei.
Alo.
Helen?
Helen, trezeşte-te. E un bărbat la telefon. Spune că vrea să vorbească cu tine.
Vin imediat.
Mă scuzaţi că am întârziat.
Nu-i nimic.
Vă multumesc că aţi venit. Era necesar să... vorbim în persoană.
Vă amintiţi de o fată numită Sarah Parsons?
Da, soţul dumneavoastră... A venit la mine să...
să caute o tutelă legală pentru ea.
Îmi amintesc. Chiar înainte să moară.
Da. Îmi... Condoleanţe.
Fata asta este într-o... situaţie proastă.
Mama ei a fost ucisă într-un accident de maşină,
şi tatăl ei este... de asemenea decedat
ceea ce o face pe Sarah orfană.
Şi ca administrator al bunurilor lor, am fost forţat să o trimit la orfelinat.
Acesta este... raportul asistentului social.
Şi vreţi să stea cu mine?
Ei bine, aţi fost un părinte adoptiv înainte.
Am crezut...
De când a murit Robert,
împrejurările mele...
- Ei bine, s-au schimbat. - Bineînţeles.
Sarah are un stipendiu lunar.
Nu e mult, dar v-ar putea ajuta financiar, Dnă. Coltrane.
Atunci, îmi faceţi o favoare?
O să te aştept aici.
Ok. O voi vedea şi atât.
- Nu promit nimic. - De sigur. E de înţeles.
- Încetaţi! - Lăsaţi-o jos. Acum!
Încetează.
Ştii, am locuit într-un orfelinat pentru cinci ani.
Odată, un grup de fete...
Au urinat pe toate lucrurile mele. Credeau că era foarte amuzant.
Aşa că m-am dus la supraveghetoare, şi ea le-a făcut să curăţe.
Apoi, peste noapte, după ce s-a dat stingerea,
m-am trezit şi am simţit un miros teribil.
Îmi dăduseră foc la păr.
Uite. Poţi să vezi.
Te-ai răzbunat pe ele?
Nu am spus nimic. Părul meu a crescut la loc.
Deci Robert era soţul tău?
Numele soţului meu era Robert, da.
- Mi-a spus despre tine. - Serios?
Mi-a spus că zâmbetul tău era mare cât cerul şi strălucitor ca soarele.
Sună ca el.
Îţi place?
Albastru e culoarea mea preferată. Îmi aminteşte de spuma de mare.
Mă gândeam la ocean când l-am făcut.
- Nu am văzut niciodată marea. - Nici eu.
Cum l-ai făcut?
E... Vino. Ajută-mă.
Chiar nu e aşa complicat.
Alegi o piatră, şi o pui în stacană ca să fie lustruită.
Kate... am tot încercat să dau de tine de o săptămână.
Da. Nu am semnal aici.
Încă sunt la ferma unchiului meu.
Ştiu. Zici că a trecut o veşnicie.
Nu, m-am ocupat de unele chestii. Am lucrat la sloganul campaniei.
- Pentru ce? - Pentru preşedenţia consiliului de elevi.
- E iulie. - Da, ştiu că e iulie. Doar că... nu ştiu.
Vreau să fiu pregătită.
Nu, sunt... Mă relaxez.
Da, sunt lângă piscină chiar acum, mă bronzez.
Unchiul meu are două maşini Porche şi una convertibilă.
Da, e ca o ascunzătoare în deşert.
Mai vii să mă iei săptămâna viitoare, da?
- Pentru ce? - Pentru oră.
Ai grijă ce faci cu chestia aia.
Ai putea să răneşti pe cineva.
Care-i treaba, om de munte?
Deci... Ai găsit locul uşor?
E... fermecător.
- Te-ai aranjat bine. - E doar temporar.
Plecăm de-aici în câteva luni.
Dar este un lucru care-mi place aici... E mai intim.
Nu am văzut-o pe mama ta când am ajuns.
- M-am pregătit pentru ea. - Nu-ţi face griji.
Îi vine greu să iasă din pat.
Deci ce o să fie?
Ce pare?
Un pantof?
E o caracatiţă.
Nu sunt scârboase şi alunecoase?
Nu. Sunt frumoase şi elastice.
Dacă le tai o tentaculă, creşte la loc.
Şi au trei inimi.
Mai multe de frânt.
Uşurel. Abia am ajuns.
- Haide să-ţi fac turul. - În regulă.
Ok.
Acum, la stânga puteţi vedea o balenă uriaşă de metal.
La dreapta puteţi vedea unde ascunde unchiul Darryl cadavrele.
Darryl, ea e Sarah.
Sarah Parsons.
Pune-ţi lucrurile în portbagaj.
Eşti sigur că eşti ok cu asta?
Da. Încă unul nu va face diferenţă.
- Cine era? - O fată locală.
Arată ca împărăţia pierdută a maşinilor.
O să fiu în atelier.
Vreau să faceţi cunoştinţă cu Sarah. Va sta cu noi o perioadă.
Nu, Sarah?
Mai sunt câteva cumpărături în spate.
Poţi să le iei tu, Lenore?
Unde să-mi pun lucrurile?
Camera mea e plină. Ar trebui să doarmă pe jos.
Poate să stea în a mea. Voi dormi pe canapea.
Mersi, Conrad.
Unde-i baia?
E la dreapta, de-a lungul holului.
Tatăl vostru a întâlnit-o pe Sarah când lucra la o casă în Scottsdale.
Zicea că mama ei era instabilă.
O abuza.
Nu ştiu detaliile.
Dar voia să o scoată de-acolo şi credea că noi am putea-o ajuta.
Nu are alte rude? Cum rămâne cu restul familiei ei?
Nu mai e nimeni. Nu are unde să se ducă.
Ştii, de fiecare dată când devii deprimată, apare un orfan abuzat.
Nu-i adevărat.
Şi îi dai toate bijuteriile mele preferate.
Are nevoie de ajutorul nostru, Lenore.
Al nostru, sau al tău?
Tatăl vostru mi-a cerut să fac asta,
şi îi respect dorinţele.
Îmi pare rău, scumpo.
Lui Lenore nu-i prea plac schimbările, dar o să-şi revină.
Îţi aduci aminte de Robert, nu?
Păreaţi fericiţi.
Eram.
Du-te şi despachetează. Connie te va ajuta.
Trebuie să fac cina.
Mereu te laşi. Îl mai ţii minte pe Bobby... Când ţi-a stricat consola?
Mama ţi-a făcut viaţa un infern. Niciodată nu te-ai plâns.
Doar... taci, Lenore.
Nu-mi spune să tac. Ştii că am dreptate.
Mereu ai dreptate.
Bună, unchiule.
Deci, termini revizia astăzi?
- Ce face? - I-a dat camera lui Sarah.
S-a oferit să doarmă pe canapea.
Nu, nu, nu. Nu acolo. Îmi blochează vederea la TV.
Ştii ce? Lasă-mă pe mine. O să...
Dumnezeule.
Lenore!
Ştiam că o să se întâmple asta.
Jefferson.
E dezgustător.
O să fie bine.
Uşa era deschisă.
Vrei să te întorci la orfelinat?
Atunci te rog, respectă intimitatea altora.
Tu şi Helen aţi crescut aici?
Te rog.
Era orfană, ca tine.
A venit aici când avea 14 ani.
Deci Robert era Fătul ei Frumos?
Fratele meu nu era niciun Făt Frumos.
Eşti rău.
Fraţii mereu se ceartă. Asta spunea tata.
Îl urai pe Robert?
Ce fetiţă vicleană eşti.
- Pentru ce-i asta? - Atenţie!
Te bagi peste tot. Te rog.
E nou-nouţă.
O să fac filmuleţe cu maşinile mele şi o să le vând pe internet.
Unde e calculatorul?
Câte un lucru pe rând. Urmează să-l iau.
Ok.
De ce ai o raţă?
L-am găsit într-o zi lângă lac.
Era singurel. Flămânzea.
Era ca şi cum familia lui l-a părăsit şi l-a uitat.
Pot să-l ţin?
Ţine mâinile căuş.
De fiecare dată când îl iei sau îl laşi jos, ţine-l aşa.
E aşa drăguţ.
Bună.
Deci l-am avertizat, dar el a decis...
să-şi ia o cameră de cursă personalizată,
şi s-o pună înăuntru ca să economisească.
Dar a aliniat uneltele de timp greşit.
E doar insulină, scumpo.
Sunt diabetică, şi Lenore urăşte acele,
chiar dacă o pun să care o trusă peste tot.
Mamă, nu urăsc acele.
Doar că, dacă aş avea de ales, aş prefera să-mi smulg unghiile.
Deci, când a întors motorul, bineînţeles că a spart supapele,
a îndoit tijele şi a spart şi camera.
Şi acum trebuie să o reconstruiască cu 4,000$.
Pot să mă ridic? Am de învăţat pentru bacalaureat.
Poţi să duci gunoiul, te rog?
- Mâine dimineaţă. - Îl duc eu.
- Mulţumesc, Sarah. - Unde îl arunc?
Îţi arăt eu.
Eu i-o făceam pentru 100$.
Ce se aude?
Haita de lupi.
S-a mutat aici acum câteva luni.
Cred că sunt aproape.
Unchiul Darryl nu poate scăpa de ei.
Poate că pentru ei noi suntem intruşii
şi ei au fost aici înaintea noastră.
- Nu m-am gândit la asta. - Puţini se gândesc.
Bună. Ţi-am adus asta.
Am crezut că ţi-ar plăcea,
fiind într-o casă nouă.
- Ce e? - Mi-e frig.
Doamne. Ce s-a întâmplat?
Eram în tabără, m-am împiedicat şi am căzut în foc.
Nu s-a vindecat prea bine.
- Ai căzut? - Poţi să atingi. Nu mai doare.
Ştiu că mama ta avea probleme,
poţi să vorbeşti despre asta.
Vreau doar să ştii că eşti în siguranţă cu mine.
Să te învelim.
- Ai aruncat cu asta? - Nu.
Unchiule?
Cred că mă culc acum.
Te superi dacă mă culc acum?
Conrad.
Eşti în casa mea şi eşti pe programul meu, 281 00:27f:05,589 --> 00:27:07,590 aşa că nu mai face asta.
Credeam că ai pus încuietoare.
Am pus.
Poate ai uitat să încui.
Poate s-a strecurat afară.
El ura raţa aia.
Ce s-a întâmplat?
Lenore şi-a găsit raţa cu gâtul rupt.
Cum?
Sunt sigură că a fost un accident.
Nu pare.
Nu am omorât raţa afurisită.
Cheia lipseşte. A furat-o ca să deschidă cuşca.
Va trebui s-o laşi baltă, Len.
Nu putem să dovedim că el a făcut-o.
Ce nebunie. Răţuşca mea e moartă, şi nimănui nu-i pasă.
Îmi păre rău pentru Jefferson.
Banii vor ajunge în orice moment, ok?
Aşa că să ne ţinem calmul până atunci.
Nicio vorbă mamei despre cheie.
Are destule probleme.
Nu-mi pasă. Să şi le rezolve.
O să fim cu ochii-n patru, ok?
Iisuse!
Darryl, ce faci?
-Te rog. Sperii lumea. - E doar...
Aşa eliberez stresul, atâta tot.
Dacă ai putea găsi o altă metodă, aş aprecia asta.
Mi-o dai?
Noapte bună, unchiule.
Lenore?
Da. Da, ai ochii lui.
Sticla era desfăcută.
Am scăpat torţa.
Ar fi putut să ardă tot, inclusiv eu.
- Trebuie să-i spunem mamei. - Nu ne va crede.
Ar putea să scape de noi aici, şi nimeni n-ar şti.
Ţi se pare că am fost vreodată
o familie obişnuită?
Ce vrei să spui?
Adică, cu un tată care nu poate să ajungă la şedinţe...
pentru că lucrează în cealaltă parte a oraşului.
Cu câte un copil adoptiv din când în când.
Cu o mamă care nu ştie să folosească carnetul de cecuri.
Uneori simt că tot ce s-a întâmplat înainte să moară tata...
a fost doar o iluzie.
Şi că... Aşa e viaţa, de fapt.
Totul aici îmi aminteşte de el.
Nu doar că a crescut aici.
Fiecare maşină lovită.
La ce te uiţi?
Voiam doar să văd ce faci.
E prea frumoasă să fie condusă.
- Ai putea s-o zgârii. - Ai dreptate.
Arată ca o piesă de artă... Ca bijuteriile lui Helen.
Încă mai face asta?
Mergea la târguri mai demult.
Cred că Robert a făcut-o să renunţe.
Ar fi fost în stare... mai ales cu ea.
Pun pariu că i-ar plăcea să lucreze din nou.
Nu... atinge maşina, te rog.
Sunt foarte atent cu ea.
Sunt clătite integrale pe aragaz. Mănâncă.
- Ce citeşti? - Nimic.
Ok. Mă duc să-mi pun.
De ce nu o foloseşti pe ce albastră?
Astea acţionează rapid pentru dimineaţa.
Noaptea le folosesc pe cele albastre.
- Acţionează mai încet. - Mamă?
Cu timpul.
Mamă, trebuie să vorbesc cu tine.
În privat.
'Neaţa.
Am... am ceva să-ţi arăt.
Poate să aştepte?
Am impresia că noi nu suntem invitaţi.
Sunt ale tale. Le-am găsit într-o cutie în magazie.
Şi pe astea le-am găsit eu.
M-am gândit că-ţi vor folosi cândva.
Astea nu-s pietre pe care le găseşti. De unde le-ai luat?
De pe aici.
Ei bine, atunci eşti foarte norocos.
Nu am mai văzut aşa pietre... pe aici.
Poţi să începi chiar acum dacă vrei.
Da, dar o să plecăm în curând, aşa ai zis.
Când se stabileşte proprietatea, ne mutăm.
Aşa că toată chestia asta, deşi drăguţă,
nu-şi are rostul.
Mulţumesc.
Mulţumesc mult.
Sunt frumoase.
Mamă, asta o să sune ciudat, dar...
- Cred că ar trebui să-ţi încui uşa noaptea. - Uşa de la dormitor?
- Da. - Nu se încuie.
Ei bine, m-am trezit în mijlocul nopţii, şi el era în camera ta.
- Cine? - Unchiul Darryl.
Poate căuta ceva. Asta-i casa lui.
Mamă, stătea pe patul tău în întuneric.
De ce lasă Connie vasele aşa? Urăsc asta.
- Ce o să faci? - Ce vrei să fac?
- Să ne cărăm de-aici. - Cu ce? Spune-mi. Cu ce?
- Proprietatea. Reglementarea. - Nu e nicio proprietate.
Banca are totul.
Tatăl vostru nu ne-a lăsat nimic.
Cum rămâne cu casele pe care le-a reparat?
Sunt ipotecate. O spune chiar aici.
Deci până îmi găsesc de lucru, obişnuieşte-te cu locul.
Mi-e frică.
- Pot să dorm cu tine? - Trebuie să dormi în camera ta.
Eşti în siguranţă şi acolo.
E ok.
O să fii ok.
Haide. Să ne grăbim.
Ghici ce.
Ce?
Shane mi-a luat 6 beri pentru o petrecere la Leroy diseară.
- Vrei să chiulim şi să mergem? - Cine-i Leroy?
Un fotbalist de la Liceul Coronado. Părinţii lui sunt plecaţi.
- Du-te tu. Eu merg pe jos la oră. - Pe bune?
Ok, sunt două lucruri care mă pot scoate din Armpit, U.S.A.
O maşină foarte rapidă sau o notă bună la examene,
şi maşina nu e o opţiune viabilă, aşa că...
Urcă.
Ştiu că nu prea am experienţă în gestionarea apartamentelor,
dar soţul meu era un contractant,
şi lucra cu băieţii peste tot, deci ştiu destule.
- Excelent. Când puteţi începe? - Când mă vreţi?
Este doar un dormitor?
Da. La câte vă aşteptaţi?
Am nevoie de cel puţin trei. Am trei copii.
Ei bine, teoretic, doi.
- Aveţi copii? - Da. Este o problemă?
Ei bine, sunt restricţii.
Dar puteţi avea o pisică.
Vino aici. Aici.
Vino aici, lupule.
Da. Vino încoace. O vrei? Uite.
- Vino. - Pleacă de-aici!
Vino aici.
De ce ai făcut asta?
Ne jucam. E prietenul meu.
Un lup nu ţi-e prieten.
Şi arunci mâncarea. Aia e o friptură numai bună.
Dă-mi carnea. Haide să...
Să te cureţi.
Poftim. E pentru...
Cum le foloseşti?
Nu ştiu.
Adică, nu prea ştiu.
Dar nu poţi să citeşti instrucţiunile pe ambalaj?
Uite, Elise vine imediat. Sunt sigur că ea te va ajuta.
Mă descurc.
- Conrad?
- Mă bucur să te văd. - Mergi la petrecere aşa?
Schimbare de plan. Trebuie să supraveghez.
- Pe cine? - Sarah.
Elise, ea e Sarah.
Sarah, Elise.
E bine?
Sunt bine.
- Vrei să te uiţi la un film? - Ok.
Da.
Ok, uită-te...
la ăsta.
O să fim afară.
Aşa că dacă sună cineva, spune-le că dorm, ok?
Cine-ţi va duce lipsa?
Că am uitat să-ţi arăt ultima parte din tur.
Ok. În regulă.
Sigur o să fii bine?
- Da. - În regulă.
E superbă. E a ta?
A unchiului.
O ador.
Dumnezeule. Uită-te la banchetă.
E cât patul meu.
- Maşinile astea-s legendare. - De ce?
Ei bine...
Mama zice că a fost concepută în spatele unui Fairlane.
Văd că am lăsat uşa deschisă la atelier, aşa că...
Ce oribil. Cum poţi să te uiţi la aşa ceva?
Conrad mi l-a pus.
Unde e?
Ieşiţi din maşină.
Afară! Sper că nu e niciun semn...
Nici măcar nu era uscată.
Dumnezeule.
Ce ai de zis în apărarea ta?
- Nu ştiam. Îmi pare rău. - Dacă-ţi pare rău, curăţ-o!
- Arată bine. - Curăţă maşina afurisită, Conrad.
Ce se întâmplă? Aşa supraveghezi tu?
Uitaţi, nu am venit aici să îi fac probleme lui Conrad.
Pentru ce ai venit?
Ok, ştii ce? Cred că plec. E doar...
Darryl, poţi s-o duci pe Sarah înapoi în casă? Acum. Te rog.
Hai.
Bună treabă, Conrad. Exact de asta aveam nevoie de la tine.
De ce e mereu treaba mea să am grijă de alţii?
Ai putea măcar să recunoşti delicateţea situaţiei.
- Am încercat să mă înţeleg cu el! - Mai încearcă!
Nu-i vorba despre unchiul Darryl, ok?
Nu eu sunt cel care ne-a exilat.
Ok. Poate m-am bazat pe alţii prea mult.
L-am iubit pe tatăl vostru, şi am avut o viaţă bună împreună.
Dar vreau mai mult pentru voi. Nu risca totul pentru o fată din bar.
Ce aveţi voi doi în comun? Arta ta?
Căcat.
Cine-i acolo? Conrad, tu eşti?
Darryl? Pot să folosesc telefonul?
Nu-i amuzant. Nu pot să văd.
Te rog, încetează.
Ajutor. Ajutor.
Mamă?
Mamă.
Bună.
O caut pe Helen Coltrane.
Tu trebuie să fii fiica ei, Lenore.
Eu sunt Franklin Goodell,
tutorele lui Sarah Parsons şi administratorul proprietăţilor.
E mama voastră acasă?
- Da. E înăuntru. Pe aici. - Grozav.
Dnă. Coltrane, am venit prea devreme. Bună.
- Doriţi cafea? - Nu, nu. Mulţumesc. Vă rog.
- Aţi venit pentru Sarah. - Da.
După cum am spus la telefon, voiam să văd dacă v-aţi decis.
Am adus toate documentele să le semnaţi.
E o fetiţă foarte dulce.
Aşa curajoasă.
Dar nu cred că pot să-i ofer ceea ce are nevoie.
Deci nu veţi aplica pentru tutelă?
Vedeţi dvs., mi-am crescut copiii să fie descurcăreţi,
dar realizez că...
Eu sunt cea care nu ştie să se descurce.
Şi poate că nu am ştiut niciodată cât Robert era în viaţă.
Şi trebuie să învăţ acum. Îmi pare foarte rău.
Nu, nu, nu. Vă înţeleg.
E... E în regulă.
Ştiţi, s-ar putea să o pot trimite la un internat.
Aţi putea să o mai ţineţi până la sfârşitul lunii?
Grozav.
- Mă duc să vorbesc cu ea. - Sunaţi-mă dacă aveţi întrebări.
Îmi pare aşa rău, Sarah.
Nu e vina ta.
Niciodată nu e.
Înţeleg.
Nu, nu înţelegi.
Scumpo, am stat în cinci orfelinate până mi-am găsit locul.
Nu ştii nimic despre viaţa mea.
Îmi pare foarte rău.
Dar vezi cum este.
Abia ne descurcăm singuri.
- Când trebuie să plec? - Într-o săptămână.
Bun.
Pentru că n-am terminat încă.
Ai început să împachetezi?
Vreau să fiu pregătită.
Pentru ce-i asta?
Dinţii mei au fost distruşi într-un accident de maşină.
Accidentul cu mama ta?
Trebuie să te fi durut.
N-am simţit nimic.
Şi tatăl meu a murit într-un accident de maşină.
Şi?
Ziceam doar. Ştiu cum te simţi.
Poftim. E preferatul tău, nu-i aşa?
Poţi să-l iei. Nu-l vreau.
Am sunat-o pe Elise, dar nu răspunde.
Crezi că a speriat-o familia noastră nebună?
Poate că nu erai aşa bun la pat.
Ok, gândeşte-te. Ce ştim noi despre Sarah?
Haide, Len, e o fetiţă. Probabil că a fost el.
De ce mi-ar rupe Darryl cartea?
- Pentru că ţi-a dat-o tata. - Aşa credeam şi eu.
Dar după am găsit exact aceeaşi carte în camera ei, cu adresa ei.
Ok, şi ce vrei să faci?
Nu ştiu. Aş putea s-o sun pe Kate.
Am adresa ei. Pot să trec pe-acolo.
Dacă te face să te simţi mai bine.
Eşti sigură că nu exagerezi?
Nu. Mi-ar prinde bine puţin sprijin.
Ok. Ok. Stau aici şi mă uit după mama.
Ok, trebuie să încetăm să ne mai uităm după ea.
Ea ar trebui să se uite după noi.
Ei bine, dă-ţi tu seama ce naiba se întâmplă,
- şi eu îţi păzesc spatele de aici. - Ok, pa.
Pa.
Am observat că nu ai folosit atelierul încă.
- Ce atelier? - Atelierul pe care l-am construit.
Nu l-am pus acolo să adune praful.
- Eşti ok? - Cred că mi-a căzut tensiunea.
- Vrei să-ţi aduc ceva? - Nu. Nu, nu, nu.
Scuze.
Ok, trebuie să mă văd cu Shane în 10 minute.
În regulă. Du-te. Ne vedem mai târziu.
- Sigur? - Da. E ok.
- Ok. Pa. - Mersi.
Tocmai ce închideam.
Ştiţi cumva dacă familia Parsons locuia aici?
Până acum patru luni.
Asta e mobila lor?
Vindem casa cu mobilier.
E aşa păcat de femeia care a murit în accident.
E mai rău de atât. A murit şi soţia şi soţul.
- Ambii părinţi? - Nu ştiai?
Ea a intrat cu maşina în el. A bătătorit-o.
După părerea mea, a făcut-o intenţionat.
Şi nu sunt singura care crede asta.
Şi săraca fetiţă din spate.
Ce tragedie.
Mă scuzi. Da, Jason.
Da, apartamentul e de vânzare.
Nu. Mai puţin. Mai puţin.
Ce ştim cu adevărat despre Sarah?
Zicea că mama ei era instabilă. O abuza.
A murit şi soţul şi soţia.
Şi tatăl meu a murit într-un accident de maşină.
Ea a intrat în el cu maşina.
Vroia s-o scoată de acolo şi credea ca noi o putem ajuta.
N-am simţit nimic.
Mami?
Mami, trezeşte-te. Mami! Mami, am nevoie de tine, te rog.
Mami, te rog trezeşte...
Acum că te-ai întors, îţi place aici?
Ţi-a lipsit locul?
Ştii ceva, Darryl?
Îţi apreciez tot ajutorul. Pe bune.
Dar o să ne mutăm în oraş la sfârşitul verii.
Ei bine, nu trebuie să stăm aici.
Am bani puşi de o parte.
Ştii? Ne ajunge de o casă în oraş.
Adică, nimic spectaculos. Dar dacă asta vrei.
Ştii ce vreau?
Îl vreau pe Robert înapoi.
Păi...
Nu e ceea ce speram să spui.
E soţul meu.
Şi a primit tot ce a vrut.
Singurul lucru pe care am cerut să nu mi-l ia...
L-a luat.
Ce spui?
Obişnuiam să mă trezesc devreme...
doar ca să trec pe lângă tine pe holul ăla micuţ.
Mereu miroseai a căpşuni.
Şi...
Eu trebuia să te aud pe tine şi pe Robert de fiecare dată când...
eraţi împreună.
- Şi nu-mi spune... - Trebuie să taci.
că nu ştiai, Helen.
Trebuie să taci.
Dar asta a fost acum mult timp.
- Dar acum... acum... - Nu. Nu.
Nu e niciun acum.
După atâţia ani, să mă întorc aici a fost o nebunie.
- Am avut încredere în tine. - Despre ce vorbeşti? Ce...
Te uiţi la mine, Darryl.
Te... Te uiţi la mine.
Helen, n-aş... N-aş face asta niciodată.
- Doar taci. - N-aş face...
- Helen, te rog... - Nu mă atinge.
- Helen, n-aş... - Pleacă.
Mamă? Eu şi Sarah am încălzit cina.
- Eşti bine? - Da, sunt bine.
În regulă. Lenore a ieşit cu Kate.
Ok.
L-ai văzut pe Darryl?
Nu. Camioneta lui nu e.
Nu a venit la micul dejun.
A fost plecat toată noaptea.
Sigur o să vină.
De unde ai luat aia? Vino aici!
- De unde ai luat asta? - Elise mi-a dat-o.
- Când? - Ieri.
Deci ai văzut-o? Ai vorbit cu ea.
Ea...
Ţi-a dat buletinul ei?
Chiar înainte să plece.
Nu. A uitat-o. Am găsit-o. Atâta tot.
Minţi de dai pe-afară.
Ce faci?
Unde e Elise? I-am găsit maşina. Unde e?
Ce-ai făcut?
Nimic.
Iubita ta proastă şi-a făcut-o cu mâna ei.
Ce-ai făcut?
Cum se simte?
Cum se simte atunci când ceva la care ţii pur şi simplu dispare?
Pur şi simplu.
- Stai.
Ce?
Puteţi să-mi explicaţi?
A fost ideea tatălui vostru s-o aducă în familia voastră.
Ştiaţi despre asta, şi tot l-aţi ajutat?
Nu înţelegi. Chris era maniaco-depresivă.
Cu cât condiţia ei s-a înrăutăţit, a refuzat medicamentele,
şi a început s-o abuze pe Sarah.
Tatăl vostru era... Nu ştia ce să facă.
- Putea să ne spună. - Vroia s-o facă.
- Şi după aceea a fost ucis. - Da, de mama lui Sarah.
Nu învinovăţi fata. E sora ta vitregă.
Sarah ştia?
- Despre noi, adică, înainte să moară tata. - Posibil.
E o fetiţă singură şi confuză.
- Încearcă să înţeleagă. Pierderea... - Nu înţelegeţi.
Înainte să moară, tata a trimis un proiectil spre noi, şi dvs. l-aţi ajutat.
Kate, eu sunt. Sună-mă înapoi. Trebuie să ajung acasă.
Mă rog. Mă duc la staţia de autobuz acum.
Haide, mamă. Răspunde la telefon.
- Ce ai făcut astăzi, Sarah? - M-am jucat.
Cu ce?
Cu nişte fierătanii.
- Ai grijă. Să te speli pe mâini. - M-am spălat.
- Spune-i lui Conrad că am nevoie de el. - Ok.
Am nevoie de ceva. Mă simt slăbită.
De ce nu e mâncare?
Darryl, caut...
- Trebuie să pleci. - Ce?
Vă vreau afară. Vă rog plecaţi de aici până mâine.
De-aia nu e mâncare?
Nu vă mai vreau lângă mine.
- Înţeleg. Dar de ce? - Vreau să se termine.
Doar... Să se termine.
Sarah, du-te după Conrad. Spune-i că am nevoie de injecţia cu glucagon. Te rog.
Sarah.
Îţi voi spune o poveste...
despre o fată care a trăit cu tatăl şi cu mama ei într-o casă frumoasă.
Au avut tot ce şi-au dorit vreodată,
mai puţin un lucru.
Tatăl ei pleca în multe călătorii,
dispărea zile la rând.
Asta o făcea pe mama ei foarte nefericită.
Îi făcea lucruri oribile fiicei ei cât timp tatăl era plecat.
Fata aştepta la fereastră pentru revenirea lui.
Şi într-o zi mama ei a aflat...
că numeroasele lui călătorii erau făcute către o altă familie.
Avea o cu totul altă familie cu care să le înlocuiască.
Apoi mama ei a devenit şi mai nervoasă.
Până într-o zi când tatăl ei a venit acasă...
să-şi ia fetiţa...
către o casă nouă... către cealaltă familie.
"Nu," a spus mama. "Nu-mi vei lua niciodată fetiţa."
A refuzat să renunţe la ea.
Şi când el a vrut să plece, ea a intrat cu maşina în el.
Amândoi au suferit o moarte groaznică.
După aceea, fata a jurat că se va răzbuna.
Îţi place povestea?
La dracu'.
Vrei să auzi sfârşitul?
E fericit...
şi trist.
Dispar cu toţii.
Toată familia dispare!
Cum se simte?
Connie?
Connie!
Căcat! Connie!
Connie! Connie?
Connie! Connie!
Conrad?
Connie! Conrad!
Connie!
Conrad, eşti bine? Aşteaptă, ok? O chem pe mama.
Mă duc s-o iau pe...
Mamă? Mamă?
Dumnezeule. Mamă?
Mamă! Mamă!
Ok, ok, ok.
Mamă? Mamă?
Mamă. Mamă?
Ok, ok.
Haide.
Ok. Bine.
Te rog, opreşte-o.
Nu mă poţi răni.
Nu ştii cum.
Nu!
Mamă. Mamă. Mamă! Mamă!
Mamă!
Mamă! Mamă!
Lenore?
Mamă! Mamă! Mamă!
Nu pot să te ţin.
Rezistă. Mă duc să iau funie.
- Repede. - Vin imediat.
Îmi pare atât de rău.
- Nu pot. - Ba da, poţi. Nu te teme. Sunt chiar aici.
Mamă! Mamă!
- Dă-i drumul. - Te rog lasă-mă s-o ridic.
Scap-o!
Mamă. Mamă.
Mă duc să iau cheile.
Subtitrare realizată de: ŚAnnamelloweeŚ
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania