ŞTIU CINE M-A OMORÂT.
Avea un dar.
Ştia cum să-şi transforme viaţa într-un film
şi să vadă ce se întâmplă.
Dar nu ei, ci unei fete care arată exact ca ea.
Era oare o fugară, cu tot ce avea într-un rucsac ponosit
sau urmărea un film despre o fugară făcând autostopul pe o autostradă pustie ?
"Un camion a încetinit până ce a zărit-o pe fată în lumina farurilor.
Dar după o singură privire
conducătorul camionului nu ştia cum să plece mai repede.
Nici nu a avut puterea să-l blesteme, căci s-a înecat cu praful din urmă lui."
Îmi pare rău, d-nule Norquist, ar fi trebuit să ştiu asta până acum.
Ai fost cam distrată în ultimul timp, Aubrey.
Următoarea competiţie a "Tinerilor Artişti" este peste mai puţin de o lună.
Ştiu, ştiu.
Urmăreşte mâna asta.
Vezi ce uşor e ?
Da.
Vroiam să vorbesc cu dvs...
M-am tot gândit...
Nu ştiu, nu cred că sunt făcută pentru a cânta la pian.
Aubrey, toţi artiştii simt asta.
- E normal. - Nu, eu...
Vreau să renunţ. Abia am putut să învăţ pentru admiterea la Yale.
Şi încă aş putea pierde totul. Trebuie să mă concentrez doar la scris.
Dar ai un dar. Un talent deosebit.
Ai câştigat o competiţie a "Tinerilor Artişti".
Există vreo dovadă mai bună ?
Asta a fost acum mult timp, d-nule Norquist.
Bună.
Nu s-a simţit niciodată o persoană pe deplin.
Ci o jumătate de persoană cu o jumătate de suflet.
Uneori, dacă visa mult, putea să unească cele două jumătăţi
dar mereu se trezea singură.
- Bună. - Bună.
Unde ai găsit un trandafir albastru ?
La cineva de pe stradă. Tine.
Mulţumesc.
Eşti bine ?
Da, da.
M-am înţepat.
Dispărută.
Mulţi agenţi au fost văzuţi intrând în Primăria oraşului acum aproximativ o oră...
Ce ne puteţi spune despre acest criminal în serie ?
Avem o fată ucisă şi voi vă gândiţi la un criminal în serie ?!
Sunteţi incredibili.
Cine nu a găsit încă artera aortă ?
Şi ganglionii suprarenali ?
Creierul...
Da, abia puteţi să vedeţi, chiar şi la microscop.
Doar asta reprezint eu pentru tine ? Ceva cu care te relaxezi înainte de meci ?
Dacă tai un vierme în două, obţin doi viermi ?
No, Pete. Doar faci mizerie.
Ce trebuie să fac să fim împreună ?
Mult mai mult decât un trandafir albastru.
Aubrey... cred că mă îndrăgostesc de tine.
Abia ne cunoaştem, Jarrod.
- Delirezi. - Ba nu.
N-am mai simţit niciodată aşa ceva pentru o fată.
Mă tot gândesc...
Jarrod, poţi să îmi arăţi organele reproducătoare feminine ?
Receptaculele seminale ?
Da, chiar pot.
Cred că astea sunt.
Aa, astea
sunt organele reproducătoare masculine.
Organele feminine nu au formă de vierme.
Se pare că îţi lipseşte experienţa în anatomia feminină.
O, Dumnezeule !
Îmi pare rău.
Cadavrul lui Jennifer Tanlin a fost găsit azi dimineaţă.
Vă rog, nu-mi puneţi întrebări.
Nu ştiu detaliile.
Tânără de 19 ani...
Înălţime: 1,62 m.
Amputarea
individuală a degetelor...
Amputarea totală a metacarpienelor, aproximativ după 2 săptămâni.
Doze aproape letale de amfetamină detectate la autopsie
ceea ce sugerează faptul că
asasinul a vrut că victima să fie conştientă
în timpul operaţiei lui.
Atenţie, vă rog
corpul lui Jennifer Tanlin a fost găsit săptămâna aceasta
şi am dori să ţinem un moment de reculegere.
Şi acum să câştigăm pentru Jennifer Tanlin !
Haideţi !
Ce cred ? Că suntem bebeluşi ?
În niciun caz. Nu vreau să mă mai culc cu niciun tip.
De parcă înainte erai nimfomană.
Dar Jarrod te iubeşte.
În ianuarie o să fiu la mii de km depărtare.
Nu pot să-mi permit să mă îndrăgostesc de el.
Am auzit o poveste
despre un tip care înjunghie oamenii în spate la cinematograf.
Mor instantaneu
şi nimeni nu îşi dă seama că ai murit decât după film, când nu te mai ridici.
E atât de...
Am câştigat ! Suntem numărul 1 !
- O, Dumnezeule. - M-am speriat.
Toată lumea de aici e nebună.
- Bună. - Bună.
- Bună, îl caut pe Jarrod. - Mult noroc.
A, aici e. Jarrod ! Jarrod !
Aubrey, aşteaptă.
Ne vedem în fată... la 11:45.
Jarrod !
Aubrey !
Bun, acum chiar sunt panicată.
O sun eu din nou pe mobil şi tu sună-l pe Jarrod.
Bine.
Cred că se aude de aici. Nu închide.
Unde e Aubrey ?
Ce ?
Unde a parcat ?
Unde a parcat maşina ?
Haide, aţi venit cu ea.
Da. Şi era o stradă...
O stradă... ştii care.
Nu, nu ştiu care. Spune-mi.
E în faţa galeriei de artă cu porţi.
Da !
Aşteaptă !
Aici e maşina !
Asta... Era viaţa ei.
Scrisul.
Adoră să scrie.
D-nule Fleming, va trebui să iau computerul ca să fac o copie după hard-disk.
Vă rog, orice vă trebuie.
Daniel
se poate cumva ca fiica ta să fi fugit de acasă ?
Era nefericită din vreun motiv ?
Aubrey, nefericită...
Nu.
Nu ştiu. Nu sunt sigur.
Unde erai când Aubrey a plecat la meci ?
Eram... eram într-o conferinţă care se desfăşura în camera aceea.
Îţi aduci aminte de ceva despre ea ?
Poţi să descrii cum arăta, în ce dispoziţie era ?
Ştii ? Nu te gândeşti mereu să te uiţi la fiica ta de fiecare dată când iese.
Eu... înainte făceam asta.
Daniel îmi spunea "îngrijorata".
Ai copii ?
Timpul trece...
Şi mereu se întorc, niciodată nu se întâmplă să nu se întoarcă.
Ochi căprui.
Proba necrozei. Găsită moartă pe 22 iulie.
Intră.
O, Dumnezeule.
Noroc că ancheta asta nu coincide cu seara de bingo.
Nu trebuia să îmi vorbească aşa.
Mereu era Vicky. Vicky în sus, Vicky în jos.
Ne condamnăm unii pe alţii aici.
Şi sunt acestea gânduri.
Hei !
Eşti bine ?
Hei !
Da ?
Susan !
E în viaţă ?
- O, Dumnezeule. - Da, da, cât de grav ?
Tensiunea arterială creşte.
- E trează. - Iisuse.
Creşteţi doza.
Fierăstrău ortopedic.
Fierăstrău ortopedic, acum !
Bună, frumoaso.
Nimeni nu se aştepta să-ţi vadă ochişorii o perioadă.
Sunt... într-un spital ?
Eşti în siguranţă acum.
În ce spital... ?
Chem un doctor.
O, Du... !
O, Dumnezeule !
O, Dumnezeule.
Presa pune întrebări. Cred că...
Nu, nu, nu. Fără comentarii, fără indicii.
Aubrey Fleming încă este dată dispărută, asta trebuie să se ştie
şi vreau să rămână aşa.
Şi toţi cei de la spital au fost avertizaţi cu obstrucţionarea justiţiei
dacă spun vreun cuvânt, e clar ?
Posibile explicaţii. Bine.
Nr.1: Terminase cu ea şi o lăsase pe marginea drumului să moară.
Dar nu s-a gândit la dorinţa ei de a trăi.
Nu mi se pare credibil.
Nu terminase nici pe departe cu Aubrey Fleming.
Cât timp a ţinut-o ? 17, 18 zile ?
Disecţia abia începuse. Piciorul nu era tăiat de tot.
Şi de ce naiba i-a cusut la loc degetele pe mână şi mâna... ?
Jennifer Tanlin s-a înecat. Acum, este mult prea devreme
pentru un profil definitiv, dar...
Cred că tăieturile sunt un fel de pedeapsă.
Şi când pedepsele se termină, găseşte un mod ca moartea să se întâmple
astfel încât el să nu fie prezent.
Nu îi place să le vadă murind.
Dar trebuie să se asigure că se întâmplă.
Timpul îl sperie.
Eu cred că a scăpat. Mi se pare singura explicaţie plauzibilă.
Bună, scumpo.
Ne-a fost dor de tine.
O să te întorci acasă repede.
Şi o să lăsăm totul în urmă.
Acasă ?
Nu-i aşa, d-nule doctor ?
Aubrey e foarte puternică.
Cu puţin noroc, mâine o scoatem de la terapie intensivă.
Cine
e Aubrey ?
Cine sunteţi ?
Cine...
Cine e Aubrey ?
O, Dumnezeule. Lasă-mă.
Nu mă atinge. Nu mă atinge.
Aubrey Fleming, şedinţa numărul 1, 10:30 dimineaţa.
Nu sunt Aubrey Fleming.
Cum să-ţi zic atunci ?
Numele meu real ar fi o idee bună.
Şedinţa numărul 1, 10:30 dimineaţa.
Dakota Moss.
Ascultă...
Ştiu că s-ar putea să semăn puţin cu tipa asta, Aubrey, sau cine-o fi,
dar nu sunt ea.
Bine ? Nu sunt ea.
Dă-mi voie să-ţi pun nişte întrebări de rutină. Data naşterii.
8 iunie 1988.
Numărul de asigurare socială ?
Nu am.
Uite, când eşti crescut de un părinte care se droghează,
care crede că e mai bine să nu ştie nimeni de tine,
e cam nasol.
Am inventat un număr de asigurare socială când am avut nevoie.
Dar oricum n-am avut o slujbă atât de mult timp încât să conteze.
O slujbă ?
Eşti cam tânără ca să lucrezi.
Nu am crescut în New Salem.
Am crescut în lumea reală.
Ai pomenit-o pe mama ta...
E moartă.
Cum a murit ?
Supradoză.
Acum cât timp ?
Acum şase-şapte luni.
Nu eram foarte apropiate.
Şi ea începuse să se drogheze din nou.
Dar ştiam că vine întotdeauna să mă vadă în ziua de salariu.
Când nu a mai venit, am presupus că a murit.
Nu era de neaşteptat.
Era proastă. Jalnică.
Şi o drogată.
- Ţi-a lăsat ceva ? - Da, 11 dolari.
Spune-mi ceva, pentru ce are nevoie un psihiatru de numărul de asigurare socială ?
E bine să îl am pentru dosarele mele.
Eşti un mincinos, nu-i aşa ?
Nu vreau să te mint.
Sunt psihiatru, dar lucrez pentru FBI.
Ştiam eu.
Asta nu înseamnă că nu îmi pasă de munca pe care o fac aici.
Ştii ceva ? Îţi pierzi timpul, pentru că nu am nimic să îţi zic.
În situaţii de genul ăsta, sunt anumite detalii
pe care le obţinem de la public,
ca să separăm martorii "în serie" de criminalul în serie.
Tiparul rănilor tale e identic, nu asemănător.
Identice cu ale unei alte tinere, care a fost omorâtă.
Demonstrează.
Bună.
Ţi-am adus câteva din lucrurile tale, ca să te simţi ca acasă.
D-nul Jirbis.
Uite, sunt convinsă că eşti o femeie foarte de treabă
serios, dar eu nu am o casă, vreau doar să ştiu când scap de aici.
Nu ţi-l aduci aminte pe d-nul Jirbis ?
Dormeai cu el...
Şi asta este
muzica preferată a lui Aubrey.
Acum... Unde sunt... ?
La naiba.
Cum am putut să uit căştile ?
Dar am luat ce era mai important. Adorai muzica asta.
Ştii ? Muzica este folosită ca să scoată oamenii din comă.
Arăt eu ca şi cum aş fi în comă ?
Ce mai ai în pungă ?
Ce e asta ? O poză ?
Da.
Uite.
Unde... ?
- Cine ţi-a dat asta ? - S-a întâmplat ceva ?
Când eram mică, eu...
Aveai 7 ani, am fost... am fost în Hawai de Crăciun.
Pozele sunt aproape asemănătoare...
Poate că a mea era altfel.
Apa nu era albastră. Era maronie, de fapt.
Mama m-a dus acolo. Era un fel de festival, sau ceva de genul ăsta.
Şi mult gunoi care plutea pe apă.
Ce e, scumpo ?
Multe fetiţe seamănă, presupun.
Ce e asta ?
Nu înţelegeţi, noi încercăm să vă ajutăm fiica.
Asta numiţi voi ajutor ?
Ăsta nu e ajutor, e doar o tortură.
Poate fi util pentru anchetă...
Avem nevoie de cooperare...
- Cum ai putut ? - Pentru a ajuta.
Fiica mea nu are nevoie de ajutorul tău !
Fiica ta are noroc să fie în viaţă, dar ea nu se va afla în siguranţă până când
cel ce i-a făcut asta nu se va afla în spatele gratiilor.
Nu se află în siguranţă.
Dakota, aceştia sunt Julie Bascome şi Phil Lazarus.
Da, i-am văzut prin preajmă.
Sunt paznicii mei.
Măsurile de securitate au fost luate pentru a te simţi în siguranţă.
Dakota, vrem doar să ştim cine te-a tăiat.
Uite ce, odată ce va afla că încă eşti în viaţă, va veni după tine.
Noi încercăm să menţinem secretul fată de presă,
dar până la urmă se va afla mai devreme sau mai târziu.
Deci mă veţi folosi drept momeală, asta spui ?
Dakota, ajută-ne, te rog.
Ai văzut pozele lui Jennifer.
Aceeaşi persoană care a tăiat-o pe ea, te-a tăiat şi pe tine.
Nu poţi nega asta.
Ce-ţi aminteşti din ultimele săptămâni ?
Totul.
Totul ? E cam... neobişnuit.
Dakota, cine ţi-a făcut asta ?
Nu ştiu.
Ai fost legată la ochi ?
Ai fost închisă.
Nu contează dacă pentru tine nu are nicio semnificaţie.
Noi vom pune toate piesele împreună.
Bine, am obţinut o nouă slujbă. În tură de noapte.
Ce fel de slujbă ?
Animatoare
într-un club de noapte.
Nu-mi pasă câţi ani ai, drăguţo.
Cartea ta de identitate spune că ai 21, înseamnă că ai 21 de ani pentru mine.
Dansatoare exotică.
Această slujbă trebuia să fie.
Ar fi putut fi prima dată de dans.
Nu ştiu.
Totul în legătură cu el era... nu ştiu
intens.
N-am reuşit niciodată să-i văd chipul.
De unde ştii că era acelaşi tip din club ?
Doar ştiu.
Era înalt, slab, gras... cum ?
Purta mănuşi albastre, de acelea care le poartă şi doctorii.
Eşti sigură ?
Uite ce... Nu sunt sigură de nimic, bine ?
Dar în momentul în care te-a tăiat ?
Nu l-ai văzut atunci ?
Nu.
Te-a drogat, Aubrey, ca să fii lucidă.
Ca să fii trează, aşa că trebuie să fii văzut ceva.
Nu spun minciuni. Dacă vă spun că nu l-am văzut,
atunci înseamnă că nu l-am văzut naibii !
Atunci, de unde ştii că e acelaşi tip care te-a tăiat ?
Ai dreptate, nu ştiu.
Aubrey, nu te mai juca cu noi, ne-am înţeles ?
Noi trebuie să ştim adevărul.
O, scuze, vreţi să ştiţi adevărul.
Dar cum rămâne cu mine ? Credeţi că eu nu vreau ?
Cum dracu credeţi că eu mă simt ?
Degete, o mână, un picior, s-au dus.
Aş fi putut muri.
Şi acum sunt ţinută într-un al al naibii de spital,
exact ca un prizonier.
Ce spui, doctore ?
Nu ştiu. De obicei, e uşor în a găsi nepotriviri.
Chiar şi cazurile cele mai extreme au parte de stres post-traumatic.
Şi astfel ai parte de o măsură potrivită pentru o asemenea persoană.
Ştii ce cred eu, doctore ?
Cred că ne pierdem timpul.
Cred că puştoaica asta ne minte.
Nu.
Nu minte.
Ea este
psihotică.
Nu cred că e atât de uşor.
Ea tăinuieşte în mod deliberat.
- Da ? - Da.
Am crezut că le scoate din imaginaţia sa.
Asta nu poate veni din imaginaţia sa.
Asta e sigur.
Bine. Deci, ea ajunge la un anumit punct al poveştii sale şi se opreşte în a mai spune.
De ce ?
Uneori oamenii îşi creează un alt eu pentru a povesti anumite lucruri.
Personalităţile sale de bază nu sunt dezvăluite niciodată.
Deci, de ce îi opreşte celălalt eu ?
Nu ştiu.
Eu cred că ea nu spune toată povestea pentru
că se gândeşte că nimeni n-o s-o creadă.
Adică, nici ea nu crede sigur ceea ce i s-a întâmplat.
Ultimele informaţii primite în exclusivitate ne arată faptul că
fata cea răpită a fost găsită
şi este ţinută în mod secret într-un spital de mai bine de o săptămână.
Vă vom oferi şi alte informaţii imediat ce ne vor parveni.
Să vină cineva să mă ajute !
Ajunge !
Liniştiţi-vă şi înapoi, d-nule !
Du-te dracului ! Cineva să vină şi să aibă grijă de fata asta acum !
Nu !
Eu sunt Aubrey Fleming.
Numele meu este Aubrey Fleming. Îmi plac apusurile de soare,
să mă plimb pe plajă şi să cânt la pian.
N-am fost niciodată într-un club de noapte sau într-o casă a traficanţilor.
Niciodată nu mi-am vândut corpul bărbaţilor păroşi şi urât mirositori.
Pentru că eu sunt perfectă.
Ansamblează-ţi noua bucată din mâna ta.
Impulsurile tale nervoase sunt preluate de o unitate care controlează
şase motoare şi echipamente diferite în interiorul mâinii.
Astfel, mişcările se îmbunătăţesc foarte mult.
Atât de... înfiorătoare.
Nu, e frumoasă.
Odată ce lucrurile vor merge aşa cum ne dorim,
o vom acoperi cu asta.
E minunată.
Păşeşte.
Nu te grăbi.
Minunat.
Aproape ai ajuns, aproape ai ajuns.
Excelent, excelent.
O să revii foarte repede la forma iniţială, Dakota.
E uimitor.
- Mulţumesc. - Pentru ce ?
Pentru că mi-ai spus Dakota.
Nu uita să o scoţi atunci când nu o porţi.
Bateria nu va ţine o zi întreagă.
Da.
Aceia sunt reporterii.
Ai ales culorile ?
Da, am ales totul.
Mulţumesc că m-aţi adus pentru un timp. Apreciez asta.
Ei bine, se pare că noi nu suntem singurii care se bucură pentru că te vede.
Nu-mi plac pisicile.
Bine, da.
O seară plăcută.
Staţi aşa.
- Actele, vă rog. - Da.
Mergeţi.
E prietenul.
Bună.
- Bună. - Dakota Moss.
Jerry, Jerry Pointer.
Îmi pare rău, încă nu sunt obişnuită cu chestia asta.
Am belit-o, nu-i aşa ?
- Mulţumesc pentru că m-ai văzut. - Da, desigur.
- Florile sunt pentru mine ? - Da.
Mulţumesc.
Pot să te rog să stai jos ?
E sus.
Am uitat să-l scot seara trecută.
Ar fi trebuit să te protejez.
Tu trebuie să fii prietenul lui Aubrey.
Da.
Eu nu sunt Aubrey.
Chiar nu sunt Aubrey.
Aubrey n-ar fi făcut asta, nu-i aşa ?
Băieţi...
Bună, d-na Fleming.
Ne ducem sus.
Vrei să... ? Mersi.
- Vii ? - Da.
O, Susan, ai putea să pui florile albastre în apă, pentru mine ? Mulţumesc.
E singurul.
Aşa că asigură-te că va dura.
Aubrey, de ce faci asta ?
Ţi-ai tras-o cu ea aşa vreodată ?
Ţi-ai tras-o cu ea vreodată ?
Crezi că a început acum ?
Uite ce, dacă vrei să-ţi spun Dakota, atunci Dakota am să-ţi spun.
Dar dacă nu eşti Aubrey, atunci cum ai fost tăiată ?
Nu ştiu.
Nu pot să-mi explic.
O, Dumnezeule.
Am găsit-o chiar aici.
Ce s-a întâmplat ?
De ce mă întrebi pe mine ? De unde să ştiu eu ?
Ce s-a întâmplat la mâna ta, fato ?
Voi fi bine.
Ce s-a întâmplat la mâna ta ?
Ai pierdut mult sânge. Foarte mult sânge.
- Dansează. - Am spus şi eu.
Dansează.
Mylene e acolo. Mi-ar tăbăci fundul dacă m-aş duce în locul ei.
Du-te.
Deci ?
Beam un pahar... şi apoi am spart paharul atunci când l-am ridicat...
Trebuie să te duci la spital.
Spitalele sunt pentru oamenii bogaţi, voi fi bine.
Te duci acasă ?
Sunt bine.
Mai bine ai mai lua un prosop.
Trebuie să o ţii ridicată.
Trebuie să o ţii ridicată la nivelul inimii.
N-o să mă întrebi ce s-a întâmplat ?
Oamenii se mai taie. Asta e viaţa.
Iisuse.
Eu mi-am tăiat degetul. Nimeni nu a făcut-o.
Dar cine o să creadă asta ?
Uită-te la tine, nici măcar tu nu crezi.
Ba da.
Asta pentru că ţi-am tras-o.
Ce e ?
Piciorul meu.
Celălalt picior.
Îl simt ca şi cum ar fi o fantomă.
După asta, crezi în fantome.
Poate că de aceea fantomele sunt neliniştite.
Pentru că nu le-a rămas nimic decât durere.
Rahat.
Ai vreun prezervativ ?
Nu.
Serios vorbesc. Îl cumpăr.
Îmi pare rău, puştiule, nu am.
Băieţi, n-aveţi vreun prezervativ ?
Nu porţi la tine prezervative ?
Mulţumesc.
- Unde te duci, băiete ? - Lasă-mă să mă duc.
Bine.
- Bine, puştiule. - Mulţumesc.
- Nu aşa de tare. - Scuze.
Deci, asta e ?
Vrei să merg cu tine ?
Nu, e bine. Mă întorc imediat. Tu ai putea fi suspect.
Bine.
De ce a trebuit să vii aici, Aubrey ?
În această casă nu se mai află cel pe care îl iubim
şi tu nu cooperezi cu poliţia.
Ştii că poţi ajuta...
Nu mai pot.
Ştiu că nu ai venit până aici ca să ne superi.
Doar să-i văd camera ei ar fi suficient.
Aubrey !
Aşa ne protejează ei ? Unde naiba e Lanny Rierden ?
Haide, Daniel, calmează-te.
El e supărat pentru că ştie că ascund adevărul.
Ştie că Aubrey se află acolo.
Aubrey, te rog. Taci naibii din gură.
Testele ADN au venit.
Alo ? Nu te uiţi măcar pe ele ?
Priveşte puţin. M-am gândit că ar fi util să mă uit pe hard-diskul său.
"A scris numele mamei sale de pe ultima adresă cunoscută"
dar ceea ce a văzut în continuare a fost ca un adevărat şoc.
Se uita în registrul de la spital.
Nu putea fi adevărat.
Dar era adevărat.
Nu numai că avea o mamă pe care nu a cunoscut-o niciodată,
dar mai avea de asemenea şi o soră geamănă.
Dar Virginia Moss, şi-a părăsit oraşul şi pe
cele două surori gemene în urmă cu 20 de ani.
Cum şi-ar putea găsi vreodată sora să geamănă ?
"Ştia doar că a trebui să încerce, nu avea nicio altă opţiune."
Va continua.
- Moss. - Ca Dakota Moss, da.
Deci asta demonstrează că...
Că întotdeauna a fost şi întotdeauna a vrut să fie Aubrey Fleming.
Ea trăieşte în interiorul unei lumi în care inventează.
Deci dacă comparăm testele ADN ale lui Aubrey şi Dakota...
Vor fi identice.
Exact.
În inima ta...
Păr, impar.
Dreapta, stânga.
Odihnă, mişcare.
Pace, război.
Iubire, ură.
Două jumătăţi pentru totul.
Uneori oamenii aleg.
Uneori oamenii se pot tăia în ele.
Răni sângerânde
inexplicabile.
Stigmate religioase.
Stigmate non-religioase.
Întunericul apare în adâncul oceanelor,
în infinitatea Universului,
în trei limite majore.
Toate cunoştinţele care nu au fost sau care vor fi vreodată.
Sunt Marc Bill şi aceasta este emisiunea "Misterele minţii".
Cel mai bun caz documentat despre gemeni stigmatizaţi,
este cel al lui Joseph Caeb, 35 de ani şi cel al fratelui său geamăn, Jacob.
Jacob Caeb era un fan înrăit al jocurilor de noroc.
El datora mai mult de 5.000 de dolari Mafiei.
Incapabil de a-şi plăti datoriile, Jacob Caeb a fost victima unui asasinat
pe data de 18 decembrie 1944.
În aceeaşi noapte în care Jacob Caeb era omorât,
o rană apăru pe gâtul lui Joseph, în acelaşi loc.
Nu având nicio explicaţie, autorităţile au concluzionat că
rana lui Joseph a fost produsă de către el însuşi.
Totuşi, ei nu au putut explica
cum de a putut şti locaţia exactă a rănii mortale fratelui său,
sau cum de amândoi au murit la aceeaşi oră, aflându-se la mare distantă.
Bună.
Am văzut lumina.
Eşti bine ?
N-am putut dormi.
Aceasta este o casă în care nu se fumează, d-ră.
Voi rămâne.
Cred că e prima dată când fac asta...
- Îmi pare rău. - Nu.
Nu-i nimic, n-ar fi trebuit.
Eu cred că sunt sora geamănă a lui Aubrey.
Suntem surori gemene.
Spitalele fac şi greşeli. Ne-ar fi putut separa la naştere.
Uită-te la casa aceasta. Totul este bine.
De ce m-aş preface că aş fi o ratată, dacă nu ar fi aşa ?
Viaţa aceasta e ca un vis urât, scumpo.
Se întâmplă foarte repede, te trezeşti şi apoi îţi dai seama de adevăr.
Dar ar fi posibil să fim gemene, nu-i aşa ?
Vezi ?
Înăuntru eşti doar tu.
Nicio soră geamănă, doar tu.
Eu nu mă prea plâng.
Dar am plâns când am văzut asta.
Daniel şi cu mine...
Eu m-am prăbuşit nervos. Şi...
Şi ei m-au pus să stau în pat pentru şase săptămâni.
Şase săptămâni... dar a meritat.
Am crezut că n-o să mai rezist un singur moment în plus.
Şi cu cât timpul trecea, cu atât te simţeam mai adânc în mine...
Şi mi-am luat ambele mâini, le-am pus pe burtă şi mi-am spus:
"Loveşte. Arată-mi că exişti, fetiţo".
Şi tu loveai.
De fiecare dată.
Şi atunci când te-am născut a fost groaznic.
Abia te-am văzut şi ei mi te-au luat de lângă mine.
Timp de două zile a fost greu.
Şi în sfârşit... în sfârşit, te ţineam în braţele mele.
Un mic miracol.
Nu încerc să-ţi demonstrez că te înşeli.
Vreau doar să te ajut să înţelegi.
Ştiu asta.
Nu mă crezi.
Nu e nevoie de mine pentru a te crede, scumpo.
M-am gândit că n-o să mai fim din nou aceleaşi.
Eu... Am văzut forţa aceea.
Şi cred că vom fi bine, indiferent ce s-ar întâmpla.
Poate diferite, dar vom fi bine.
Eşti o luptătoare, fato.
O să te preocupe şi cealaltă parte a problemei.
Şi eu voi fi acolo oricând, dacă o să ai nevoie de mine.
Ştiu ce-ai făcut, Daniel.
Copilul lui Susan a murit în incubator.
Ai cumpărat-o pe Aubrey de la o drogată pentru că erai disperat.
- Aubrey... Aubrey. - Eu nu sunt Aubrey.
Ai fost răpită... şi ai fost lovită.
Daniel, eu nu sunt Aubrey. Sunt sora ei geamănă.
Termină !
Sunt sora ei geamănă. Daniel, tu eşti unicul care ştie
că eram două.
Trebuie să mă ajuţi.
Încerc să te ajut, scumpo. Chiar încerc.
Am văzut plicurile.
Am văzut timbrele poştale pentru New Salem.
Una era pe un premiu, iar cealaltă era în dreptul lui Virginia Moss.
Bine, ajunge ! OK ?
M-am săturat de toate porcăriile ăstea, bine ?
Mă duc să aduc nişte gheată.
Ai prefera ca să ne vezi pe toţi morţi ca să-ţi păstrezi secretul ?
Nu !
Ea şi-a pierdut degetul mai întâi.
La fel şi eu.
La naiba.
Mă simţeam ca o persoană fără suflet.
Era posibil să am o soră geamănă.
Tot ce trebuia era să mă iau după acele timbre poştale pentru New Salem.
Uite ce, Daniel, ştiu că poate nu-ţi pasă ce mi s-a întâmplat mie
dar cum rămâne cu Aubrey ?
Cum rămâne cu fata pe care ai crescut-o să fie faţă ta ?
Tot ceea ce i se întâmplă lui Aubrey, mi se întâmplă şi mie.
El încă o are.
Bine ?
O să m-ajuţi s-o găsesc ?
Nu pot.
- Nu poţi ? - Nu pot face asta.
Eşti patetic !
Du-te dracului !
Aubrey Fleming.
Totul e atât de roşu.
Nu te speria, eu sunt.
Ştiu cine m-a ucis.
Nu te simţi bine ?
Nu, priveşte !
N-ar fi trebuit să mergem în mijlocul nopţii.
Nu mai avem timp.
Ştiu, ştiu.
Opreşte-te...
Ce e ?
Nu pot... Nu pot respira ! Nu pot respira !
Totul e bine. Respiră.
Totul e bine.
Respiră, respiră.
Ar fi trebuit să te cred de prima dată.
Îmi pare rău.
Pentru totul.
Doar respiră, Aubrey. Respiră.
Să te ia naiba !
O, Dumnezeule.
Daniel, haide, trezeşte-te. Haide.
Aubrey.
Da.
Îmi pare rău.
Nu, haide, haide ! Am nevoie de tine !
Haide, stai cu mine.
De ce te-ai întors ?
Ar fi trebuit să fii moartă până acum.
De ce încă nu eşti moartă ?
Cum de ai scăpat de mine ? Cum ai ieşit ?
Acum trebuie să reiau naibii toată chestia
de la capăt !
Upload : ady_lupu29