ÎN BĂTAIA PUŞTII
Doamne !
Frank, slavă Domnului ! Sunt mort.
Sunt mort.
Frank, îmi pare tare rău. M-am pierdut. Oraşul ăsta te încurcă.
Ce zi... Nevasta mea a trebuit să se ducă la muncă devreme.
Copilul meu a plâns când l-am dus la şcoală. Nu voia să plece din Chicago.
- Mi-a frânt inima, Frank. - Mai ai vreo scuză ?
- Nu. - Bine. Pe viitor, fii punctual.
- Ai înţeles ? - Îmi pare rău. Nu se va mai întâmpla.
- Frank, ce mai faci ? - Mă bucur că te văd din nou.
- Bună, Marty. Scuze că am întârziat. - Al, ajută-i pe Jimmy şi Raul.
Da, sigur. Ăsta e al lui.
- N-ai încredere în mine ? - Stau într-un cartier de rahat.
- Ai banii ăia falşi ? - Da. Chiar aici.
Arată bine. Arată foarte bine.
- Putem colabora. - Excelent.
Am o singură problemă. Tipul ăsta, Al...
Mă tot întreabă despre omul care îmi falsifică banii.
De regulă, instinctul îmi spune când ceva nu e în regulă.
Şi ceva nu e în regulă. Aşa că am pus să fie urmărit.
E agent în Serviciul Secret, Frank.
- Ce crezi că ar trebui să fac ? - Ai grijă să nu iasă cadavrul la mal.
Vreau să-l omori tu pentru mine.
- Ai putea să fii în cârdăşie cu el. - Tu ai venit la mine, ai uitat ?
- Omoară-l. Arată-mi că sunt un bou. - Eu mă ocup doar cu afacerile.
Deci omoară-l... şi să facem nişte afaceri.
Da, asta căutam. Hai, să luăm o omletă.
Stai să-mi iau pistolul.
Arma mea ?
Eşti arestat.
Şi tu eşti arestat. Serviciul Secret.
Ţi-ai dat seama la mână că arma nu era încărcată, nu ?
Era posibil să aibă un glonţ în ea.
Crezi că putem merge undeva să discutăm despre asta ?
- Nu te afectează să omori lume ? - Ba te afectează.
Nu-mi plac misiunile sub acoperire. Mi-a fost foarte frică.
Am intrat în Serviciul Secret
ca să protejez lumea.
Îţi place ideea de a te arunca în faţa gloanţelor ?
Sperând că te vor lovi pe tine, nu pe tipul pe care-l protejezi ?
Nu ştiu. Poate că nu sunt...
- Poate nu-s făcut pentru slujba asta. - Eşti un om bun, Al.
- Şi eşti un agent bun. - De unde ştii ?
Mă pricep la oameni.
- Hai să mâncăm. - Tre' să mă duc acasă, la familie.
Mulţi m-au avertizat că eşti o belea.
- Ne vedem la birou. - La dracu' ! Biroul.
- Monroe vrea să verificăm asta. - Mă ocup eu.
- Merg şi eu cu tine. - Nu. Du-te la nevasta şi copilul tău.
JOSEPH McCRAWLEY STR MT PLEASANT NR 3155 NW
Nu spionam, dar s-a declanşat alarma de incendiu.
M-am speriat.
Şi m-am speriat şi mai rău când am văzut ce era înăuntru.
Fumul era de la firimiturile din cuptorul pe care l-a lăsat aprins.
Sunt în ţara asta de 31 de ani.
Iubesc SUA. Am fost la Casa Albă.
Doar în SUA oricine poate merge în vizită la preşedinte.
Aşa că atunci când am văzut chestiile astea despre asasinate,
am sunat la poliţie. Şi ei au sunat Serviciul Secret.
Asta a fost acum două zile.
Preşedintele primeşte, pe an, 1.400 de ameninţări. Toate trebuie verificate.
MĂ POT GAZA, DAR SUNT CELEBRU. AM REALIZAT ÎNTR-O ZI
CE I-A LUAT LUI RFK O VIAŢĂ. SIRHAN SIRHAN
- Spuneaţi că îl cheamă McCauley ? - Nu, McCrawley, din Denver.
Îmi amintesc de parcă s-a întâmplat ieri. Am plâns o grămadă.
Joseph McCrawley din Denver.
A murit acum 30 de ani, la 11 ani. Tipul vostru îi foloseşte identitatea.
Mersi, Jack.
FBI, deschideţi !
Doamne ! Tu eşti ăla.
- Da ? - Frank Horrigan ?
- Da ? - Agentul din Serviciul Secret ?
- Da. Ce am câştigat ? - Doamne, eşti chiar tu ?
- Cine dracu' e la telefon ? - Tu ai fost în apartamentul meu.
- McCrawley ? - De ce nu-mi spui Booth ?
- De ce nu Oswald ? - Booth avea fler, era grandios.
Săritura aia către scenă după ce l-a împuşcat pe Lincoln...
- Unde eşti ? - Mai aproape decât crezi.
Sunt foarte emoţionat că vorbesc cu tine. Simt că te cunosc.
Am citit despre tine şi am văzut poze. Ai fost agentul preferat al lui JFK.
Dar asta a fost demult. Ce te mai motivează ?
Hai să ne întâlnim să discutăm.
Cu cât ştii mai puţine despre mine, cu atât mai bine, cred.
- Plănuiesc să-l omor pe preşedinte. - Nu trebuia să spui asta.
Ameninţarea preşedintelui e o infracţiune, chiar dacă e falsă.
Vorbesc foarte serios.
E nevoie doar să fii dispus să mori pentru viaţa preşedintelui.
- Aşa e. - Şi eu sunt dispus.
Faptul că mă confrunt cu tine ridică ştacheta foarte mult.
Soarta ne-a adus împreună, Frank.
- Nu pot să trec cu vederea ironia. - Ce ironie ?
A implicării tale intime în asasinarea a doi preşedinţi.
Stai puţin. Am ceva pe aragaz.
A închiriat apartamentul trei săptămâni.
Ce e foarte ciudat: niciunul dintre ceilalţi chiriaşi nu l-a văzut bine.
Declaraţiile lor variază. Are între 1,72 m şi 1,88 m.
Între 75 şi 82 kg.
- Vârsta ? - Între 28 şi 45 de ani.
Înainte de alegeri, panică simţi într-o zi bună.
- Te aşteaptă. - Bună, Frank.
- Sam. - Nu ne-am văzut de mult.
- Aud că noul director e plicticos. - Eu sunt director, de doi ani.
Al D'Andrea. Îl ştii pe Matt Wilder.
Încă îmi mai datorează 20 $ după Super Bowl 21.
El este agentul şef Bill Watts şi ea este Lilly Raines.
- Foarte frumoasă pentru o secretară. - Şi tu, foarte bătrân ca agent.
Lilly este agent.
Am vrut doar să văd dacă are simţul umorului.
Ia loc. Să vorbim despre tipul ăsta.
Deocamdată îi spunem Booth.
- Ce ştii despre el ? - E periculos.
- De unde ştii ? - Mă pricep la oameni.
De ce n-ai făcut nimic ca să afli mai multe în prima noapte ?
- Am avut o zi încărcată. - Prea încărcată ca să investighezi ?
- Te-ai uitat prin cameră 10 minute ? - Nu aveam mandat.
- Având în vedere reputaţia ta... - Ce reputaţie, mai exact ?
- Să revenim la treabă. - La ce te referi ?
Sunt eu paranoic sau tipul ăsta se ia de mine ?
Un pic din amândouă, probabil.
Bill, a fost o vreme când eram aproape la fel de arogant ca tine.
N-am timp de prostii. Trebuie să rechem 75 de agenţi de la Miami.
Ţine-mă la curent, Sam, bine ?
- Deci ce facem cu tipul ăsta ? - Investigăm în continuare.
- Ascultă-mi telefonul. - O să te sune din nou ?
- O să sune. E grandios. - Grandios ?
- Adică măreţ. - Ştiu ce înseamnă.
- Serios ? Eu a trebuit să caut. - Bine, îţi ascultăm telefonul.
Apropo, Watts nu e arogant nici pe jumătate cât erai tu.
La ce reputaţie se referea Watts, Sam ?
Ştii tu.
Sunt considerat un ratat nebun la cap care nu ştie să relaţioneze cu lumea ?
Despre ce vrei să vorbim, în afară de reputaţia ta ?
Vreau să fiu numit în corpul de protecţie al preşedintelui.
Protecţie ? După atâţia ani ? Frank, eşti o fosilă.
- Tipul o să facă o încercare. - Watts o să mă combată puternic.
Îmi datorezi asta.
- Te-am ajutat să-ţi ţii slujba. - Trebuie să mă întorc.
Chiar vrei să faci de pază iarăşi ? La vârsta ta ?
Da, mai am cel puţin o pereche de pantofi buni pe undeva.
Ne oprim. "Călătorul" vrea să se pregătească.
Vine preşedintele francez. Aduceţi un agent aici.
La naiba ! Înapoi !
- Ce se întâmplă ? - Horrigan a avut un atac de cord.
- Eşti bine ? - Plecaţi naibii de aici.
- Ce se întâmplă ? - M-a chemat cineva pentru un infarct.
- Eşti bine, Frank ? - Sunt în pauză !
Am înţeles, ticăloşilor.
Cine e glumeţul ?
În regulă, oameni buni, înapoi la treabă.
- În regulă, cine a făcut bancul ? - Putea să nu fie banc.
- Arătai cam terminat azi. - O să i-o plătesc cu vârf şi îndesat.
De unde ştii că a fost el ?
- Ai trecut de strada mea, Al. - De ce n-ai maşină ?
Am stat mult la New York. Îmi place să merg cu transportul în comun.
Dacă-ţi plac autobuzele, de ce mă abaţi pe mine din drum ?
Îmi place compania ta.
- Arată ciudat. - Dacă mai arată încă aşa.
Trage pe dreapta aici.
Problemele electorale ale preşedintelui nu s-au văzut astăzi.
El şi preşedintele francez s-au oprit de două ori pentru a saluta mulţimea.
Senatul nu s-a exprimat încă referitor la noul acord comercial cu Franţa.
La Ambasada Franţei va avea loc un dineu în cinstea preşedintelui.
Consilierii prezidenţiali sunt mulţumiţi
de publicitatea adusă de acest eveniment într-un an electoral.
E o subcultură ciudată, Al. Trimite nişte agenţi să verifice.
- Să întrebe de nişte demenţi. - Mă ocup mâine dimineaţă.
Stai aşa, mă sună cineva pe cealaltă linie.
- Alo ? - Frank...
- Booth, ce mai faci ? - Bine, mersi.
Stai puţin, să termin cealaltă convorbire.
- Îl înregistrezi ? - Da, ţine-l de vorbă.
- Da ? - Încerci să vezi de unde sun ?
- De ce nu m-am gândit eu la asta ? - Te-ai gândit. Eşti un adversar bun.
- Mi-am făcut griji pentru tine azi. - De ce ?
În coloana motorizată, am crezut că o să leşini.
Ar trebui să-ţi intri în formă ca să faci meseria asta.
- Da, poate că ai dreptate. - Mă uit la filmul tău.
- Filmul meu ? - Noiembrie '63. Amurgul lui Kennedy.
Sosirea în Texas. Cred că a fost incitant.
Dallas. Dimineaţa aceea la Love Field.
Cu toţii păreţi atât de veseli ! JFK, Jackie şi tu.
Tu arăţi atât de bine, în putere, Frank.
Ce s-a întâmplat cu tine în ziua aceea ?
Singurul agent care a reacţionat la împuşcături era mai departe ca tine.
Cred că te-ai uitat în sus, la fereastra aia, dar n-ai reacţionat.
Noaptea târziu, la ora demonilor care ne bântuie,
vezi puşca la fereastră sau capul lui Kennedy cum e făcut bucăţi ?
Dacă reacţionai la timp, l-ai fi putut salva ?
Dacă o făceai, poate capul tău ar fi fost făcut bucăţi.
Ai vrea să fi reuşit sau ţii prea mult la viaţa ta ?
Ce e făcut e bun făcut.
Am articolul din Esquire despre tine şi ceilalţi agenţi.
E aşa de trist, cum te-a părăsit nevasta şi ţi-a luat fetiţa cu ea.
Ai vorbit aşa pe şleau despre problema ta cu băutura...
Şi că nu era uşor de trăit cu tine.
Am fost mişcat de onestitatea ta.
Lumea poate fi un loc crud pentru un om sincer.
Dar tu, Booth ? Care e povestea ta ?
E o saga epică.
O să vorbim din nou în curând. E bine să ai un prieten.
- L-aţi găsit ? - L-am găsit.
E posibil să aibă un dispozitiv care face să pară că sună din altă parte.
- Cum ar fi putut pune mâna pe el ? - Ar putea să-l fi construit.
- Îl puteţi urmări ? - Putem face o verificare de paritate.
- Puteţi afla de unde a sunat ? - Nu dacă este o linie para-analogică.
Daţi-mi un răspuns ca lumea, altfel Al se împuşcă în picior.
Dacă te sună din nou, ţine-l la telefon. Vedem ce putem face.
Aţi putea sugera poliţiei să nu mai spargă şi alte uşi.
Am articolul din Esquire despre tine şi ceilalţi agenţi.
E aşa de trist, cum te-a părăsit nevasta şi ţi-a luat fetiţa cu ea.
Ai vorbit aşa pe şleau despre problema ta cu băutura...
Şi că nu era uşor de trăit cu tine.
Am fost mişcat de onestitatea ta.
- Bine, dar de ce ascult eu asta ? - Anulează dineul preşedintelui.
Dineul de la Ambasada Franţei ? Atât de aproape de alegeri ?
A manipulat sistemul telefonic. Poate avea cunoştinţe despre explozibili.
- Fă-ţi meseria. Nu vor fi probleme. - Ar putea exista arme în ambasadă.
Crezi că francezii vor să-l omoare pe preşedinte ?
De ce vrea fiecare şef de stat major...
N-ai motive să crezi că este mai mult decât o ameninţare nefondată.
Vrei să anulez un dineu oficial şi să risc să-i jignesc pe francezi ?
Tipul ăsta te-a enervat şi reacţionezi mai dur decât ar trebui.
- Încerc să-l apăr pe şeful tău. - La fel şi eu.
Suntem cu 12% în urmă în sondaje şi alegerile sunt în şase săptămâni.
- Trebuie să fie văzut. - Chiar dacă moare ?
Cum ar putea fi o veste bună faptul că e în urmă cu 12% ?
Preşedintele era şi mai rău acum câteva săptămâni.
O să se vadă cu votanţii din Midwest şi apoi din California.
Preşedintele şi Prima Doamnă a SUA.
Excelenţa Sa, preşedintele Franţei şi soţia sa.
Agent Raines, arăţi minunat în seara asta.
Bună de mâncat... dacă îmi ierţi exprimarea.
De câte ori te compătimesc, spui ceva de mă calci pe nervi.
De ce mă compătimeşti ?
Înregistrarea convorbirii telefonice. Când a pomenit de soţia ta...
- Fosta mea soţie. - Oricum, îmi pare rău.
Ciudat, mă compătimesc un asasin şi o femeie pe care o calc pe nervi.
- Vrei să dansezi ? - Poate altă dată.
Ies din tură în două ore.
- La ce te uiţi ? - Unde îţi ascunzi arma ?
Nu-mi spune, lasă-mă să ghicesc.
REALEGEREA PREŞEDINTELUI 5.000 $
Ne apropiem de Los Angeles. Este o zi foarte frumoasă.
Mulţumim că aţi zburat cu noi. Sperăm să vă revedem.
- Depuneţi banii în noul cont. - Actele dv, vă rog.
"Microspan Corporation". În ce domeniu activează firma ?
- Software. - La San Jose ?
Acolo am sediul central, dar deschid un birou la Los Angeles.
Nu sunteţi din San Jose ? Dar de unde sunteţi ?
- Din Minneapolis. - Nu se poate ! La fel şi eu.
Ce mică e lumea...
Uram iernile de acolo. Stăteam în casă şi mă îndopam.
- La ce liceu aţi mers ? - La liceul New Brighton.
- Nu există niciun New Brighton. - Exista pe vremea mea.
Poate m-am încurcat. Se întâmplă des.
- Era o şcoală peste drum de... - Întârzii, o să dureze mult ?
Nu, încă un minut.
Mulţumesc.
- Sunteţi o persoană foarte plăcută. - Mulţumesc, dle Carney.
Vrei să-ţi duci colegul până acasă ?
- De ce tot flirtezi cu mine ? - Aşa fac ?
- Ştii că nu te duce nicăieri. - De-asta o fac.
Hai, îţi cumpăr o îngheţată. Fără alte obligaţii.
- Câţi agenţi de sex feminin sunt ? - Cam 125.
- De faţadă. - Pardon ?
De faţadă. 125 din 2.000.
V-au angajat pentru ca preşedintele să fie plăcut de electoratul feminist.
- Faci eforturi să fii enervant ? - E un dar.
Facem o grămadă de chestii de faţadă. Cum ar fi alergatul pe lângă limuzină.
Ar fi nevoie de o rachetă antitanc ca să facă o găurică în ea.
Dar îl face pe preşedinte să pară mai prezidenţial.
Dacă eu sunt aici pentru voturile feministe, tu ce segment reprezinţi ?
Heterosexualii albi care cântă la pian şi au peste 50 de ani.
Nu suntem mulţi, dar avem un lobby puternic.
- Timpul zboară când eşti enervat. - Unde te duci ?
- Am o întâlnire. - Cu cine ?
Nu e treaba ta.
- Vrei să te duc cu maşina ? - Nu cred.
Îmi place aici în perioada asta a zilei. Cred că mai stau.
Bine. Mersi pentru îngheţată.
- Ne mai vedem. - Cu plăcere.
Dacă se uită în urmă, înseamnă că o interesez.
Hai, uită-te la mine cu expresia aia îngâmfată şi mergi mai departe.
Abe... Mi-aş dori să fi fost acolo să te apăr.
Bună, dragule, ce mai faci ?
Da, şi mie mi-a fost dor de tine.
N-am vrut să vă sperii. Am adresa dv din cartea de telefoane.
- Nu sunt în cartea de telefoane. - Mai bine spun drept.
Te-am urmărit. Îmi pare rău, nu prea mă pricep la chestia asta.
Sunt nou în oraş. Mă întrebam dacă ai vrea să iei cina cu mine.
Drăguţ din partea ta, dar...
Şi mai voiam să-mi cer scuze că te-am minţit că sunt din Minneapolis.
N-ar trebui să pun atâtea întrebări.
Ai povestit cuiva de la bancă de conversaţia noastră ?
- Nu ! - Îmi permiţi ?
Rory, stai cuminte !
- Pam, ce se întâmplă ? Bună. - Ea este colocatara mea.
- Sally, el este dl Carney. - Mă bucur să te cunosc.
- Eu plecam. - Îmi pare rău, dar nu poţi pleca.
Poftim ?
Nu trebuia să fii din Minneapolis.
Nu ştiu ce vrei, dar...
- Bună, aici Sally. - Aici Pam. Nu suntem acasă.
- Lăsaţi-vă numele şi numărul. - Şi vă sunăm noi. Pa !
Frank, sper că nu te superi că te sun la birou.
- Nu, chiar te invit pe aici. - Aş vrea să vin.
Vreau să le spun bun venit celor care au ajuns mai târziu.
Mi-ar plăcea să vin. Avem multe în comun.
Serios ? Cum ar fi ?
Amândoi suntem dispuşi să ne dăm viaţa pentru a preşedintelui.
Amândoi am fost trădaţi de cei în care am avut încredere.
- Eu n-am fost trădat, Booth. - Ba ai fost, Frank.
Comisia Warren a spus că ai acţionat cu serioase deficienţe.
I-au criticat pe toţi agenţii pentru că băuseră cu o seară înainte.
De parcă Kennedy ar mai trăi dacă tu erai în pat la ora 10 noaptea.
- Poate că aveau dreptate. - Nu, nu aveau dreptate.
Tu ai vrut să pui agenţi de jur împrejurul maşinii. A refuzat.
Ştii de ce ? Pentru că voia să moară.
Tot timpul spunea că o să fie asasinat.
Poezia lui preferată era despre moarte. Cred că voia să moară.
Şi cred că nu-i păsa că moartea lui ţi-a făcut ţie viaţa praf.
Tu ce crezi ?
Frank ?
- Şi pe tine cine te-a trădat ? - Nu cred că bruiază semnalul.
Unii dintre aceiaşi oameni, dar eu o să mă răzbun.
Ziua mea fericită o să vină. Întrebarea este, a ta o să vină ?
Cred că te mai aşteaptă multă suferinţă.
Cât timp mai trebuie să ascult porcăria asta ?
E peste drum. În LaFayette Park.
Booth !
Ţi-am spus să-ţi intri în formă, Frank.
El e ! Al, el este !
Serviciul Secret ! Confisc maşina. Şi-a pus mâna aici.
- Avem amprente. - Te simţi bine, Frank ?
AMPRENTĂ
POTRIVIRE
Tony, ia uită-te aici.
- Amprenta de la Serviciul Secret ? - Da, e foarte ciudat.
Este un C-12. Nu le putem spune.
Horrigan, mi-e teamă că nu am găsit nimic.
- Eşti sigur ? - Am comparat-o cu tot ce avem.
Mă întâlnesc cu preşedintele. Tu investighează în continuare.
- Ce să fac ? - Îţi vine ţie vreo idee.
Eşti o belea când lucrurile nu merg cum vrei tu.
Prietenii tăi te-au avertizat.
Preşedintele şi-a început campania azi cu un tur de 6 zile prin 12 state.
Cu doar o lună până la alegeri, este în urmă în sondaje cu 10%.
Se va concentra asupra Midwest-ului, unde stă prost în sondaje.
Campania se va încheia la Chicago cu un miting de proporţii.
Rezervări.
Aveţi vreun zbor marţi de la Washington la Los Angeles ?
Aş dori un bilet deschis, ca să pot face câteva escale la întoarcere.
C-5, descărcaţi elicopterele mai întâi. Cine e agentul nostru ?
Jacqueline King.
Aici Watts, ora sosirii este 13, 15.
- Unde ţinem maşinile ? - Poliţia din Denver le va găzdui.
Aici Watts, suntem la 10 minute.
Aici, la Denver, ne adunăm astăzi în umbra uriaşilor.
Pionieri curajoşi care au înfrânt sălbăticia şi au creat o naţiune nouă.
Astăzi ni se cere ca viziunea noastră să fie la fel de măreaţă ca a lor.
Şi să transmitem mai departe această moştenire.
- Sectorul trei este sigur ? - Sectorul trei este sigur.
Astăzi, preşedintele şi-a făcut campanie la Denver.
Trăim în vremuri de tranziţie economică globală.
Avem nevoie de compasiune şi viziune pentru a crea un viitor
de pace şi progres pentru toată lumea.
Preşedintele va merge la Los Angeles în această lună.
Va încerca să câştige cele 54 de voturi electorale ale Californiei.
Sandy Riggs la telefon.
Dacă vrei să prinzi un miting în Midwest, ai face bine să mă suni.
- BANCA SOUTHWEST - Preşedintele nu are program fix.
Ca răspuns la cealaltă întrebare, trimite un cec la sediul partidului.
Doamnelor şi domnilor din Holly, Michigan, preşedintele SUA.
Am făcut paşi mari către îndeplinirea acelui scop...
Ne aşteaptă nişte probleme. Anunţaţi personalul de la Casa Albă.
Mâine în Milwaukee va fi uşor.
FONDUL VICTORIEI ÎN CALIFORNIA CINCIZECI DE MII DE DOLARI
Zborul 318 către Milwaukee este gata de îmbarcare la poarta 21.
Toţi pasagerii sunt rugaţi să meargă în zona de îmbarcare.
Verificăm.
Bună, amice, ai găsit vreo bombă azi ?
- A întrebat Prima Doamnă de mine ? - I-ai cunoscut deja ?
Prefer să nu-i cunosc pe oamenii pe care-i protejez.
De ce ?
E posibil să nu merite să încasez un glonţ pentru ei.
Vine înlocuitorul meu. Hai să mergem la bar.
- Nu putem bea în deplasare. - Dar au un pianist grozav.
Am cântat pentru preşedinţi şi împreună cu preşedinţii.
Odată, Nixon şi eu am cântat "Moonglow" în duet.
- Am auzit că nu te plăcea. - Nu-i adevărat. Ne-am înţeles bine.
Şeful lui de stat major nu mă plăcea.
Mi-a ordonat odată să scap de nişte protestatari anti-război.
I-am spus că nu pot. Libertatea de exprimare şi toate cele.
Mi-a spus: "Când vorbesc cu tine, eu sunt preşedintele".
Şi i-am răspuns: "Mie-mi păreţi un sac de rahat într-un costum ieftin, dle !"
- "Domnule" ... ai spus-o cu stil. - Aşa m-am gândit şi eu.
De ce nu porţi ochelari de soare când eşti de serviciu ?
Îmi place ca demenţii să-mi vadă albul ochilor.
O privire poate fi la fel de eficientă ca o armă. Mă înţelegi ?
Mă înţelegi ?
M-ai atins.
Tu ar fi bine să porţi ochelarii, draga mea.
De ce ţi-e frică ?
Mi-e frică să nu fac o mare greşeală.
Noapte bună.
Bun, avem informaţii noi despre Milwaukee.
Mulţumesc.
Nu răspunde.
Raines.
Bine, vin jos imediat.
Călătorul pierde teren în Georgia. S-a anulat Milwaukee pentru mâine.
Şi organizează un miting pe undeva pe lângă Atlanta.
La naiba !
Ce fac ?
Of, Lilly...
Acuma trebuie să pun iar toate porcăriile alea pe mine, la dracu' !
Mă bucur că aţi venit cu toţii să mă vedeţi astăzi, pe ploaia asta.
Am spus: "Nu mă votaţi doar, veniţi alături de mine".
Şi astăzi aţi făcut-o. E posibil să ne udăm puţin azi.
Dar ghiciţi cine o să fie ud de tot la alegeri ?
- Şi lista de supraveghere ? - 23 de nebuni sunt supravegheaţi.
Spitalul ?
Unităţi în plus de sânge cu grupa Călătorului sunt pregătite.
Accesibile şi pe ruta aceea alternativă.
- Eşti supărat ? - Sunt bolnav copt, Lilly.
Ce e asta ? "Profilul psihologic al lui John Booth".
- Ai făcut vreo greşeală ? - Ce ?
Ai spus că ţi-e frică să nu faci o mare greşeală.
Cu slujba asta, să fim realişti... Doar nu lucrez la bancă.
- Ai avut o aventură cu un agent ? - Nu era agent.
Dar te-a părăsit pentru că n-ai vrut să te laşi de meserie ?
Eu l-am lăsat pe el. N-am vrut să mă las de meserie pentru el.
Şi mi-a frânt inima.
Ai jurat să nu mai laşi niciun bărbat să stea între tine şi cariera ta.
Dar acum te-ai îndrăgostit de mine şi asta te sperie puţin, nu ?
- Suflă-ţi nasul. - Scuze.
Ce s-ar întâmpla dacă aş renunţa eu la slujba mea pentru tine ?
De ce ai face aşa ceva ?
Poate am jurat să nu mai las nicio femeie să stea între mine şi carieră.
Frank...
Ai grijă, da ?
Evenimentului i s-a făcut publicitate din timp. Fii în alertă.
Watts, sunt Horrigan. Aici e ca la zoo. Trebuie să-l ducem clandestin.
Aici Watts. Folosim zona de sosire alternativă. Clandestin.
- Watts, Booth ar putea fi aici. - Credeam că nu-l poţi identifica.
- Nu pot. Doar am o bănuială. - Ignoră-ţi calităţile de clarvăzător.
Toţi agenţii să treacă la posturi.
- Ai febră, Frank. - Fii atentă acolo, da ?
O calitate mai presus de celelalte îl defineşte pe acest preşedinte.
Şi i-a adus respectul oamenilor din această ţară.
Acea calitate este curajul.
Întrebarea este: vom fi noi alături de omul care a fost alături de noi ?
- La dreapta ? - La dreapta totul e bine.
- La stânga ? - Şi la stânga totul e bine.
- În centrul scenei ? - Şi în centrul scenei totul e bine.
Preşedintele SUA şi Prima Doamnă !
- Armă ! - La pământ !
Ce naiba se întâmplă acolo ?
Totul e bine.
- Alarmă falsă. - Călătorul e-n siguranţă. La posturi.
- Sunteţi rănit, dle preşedinte ? - Sunt bine.
Totul e-n regulă, oameni buni. Am avut o mică alarmă falsă.
A fost incitant, nu-i aşa ? Luaţi loc, vă rog.
A fost doar un balon care s-a spart. Călătorul vrea să continue.
Ai idee câte voturi ne-ai costat seara trecută ?
Preşedintele a părut un laş.
El a ieşit bine. Tu ai părut un laş.
- Chestia asta e o glumă pentru tine ? - Nu, tu eşti gluma.
- Habar n-ai ce facem noi aici. - Destul !
O să te pun să prinzi falsificatori de bani în Alaska !
Ţineţi-l departe de Casa Albă şi departe de mine !
- Omul ăsta e o ruşine ! - Nu poţi să-i vorbeşti aşa.
Nu lucrez pentru el.
Lucrezi pentru mine. Lucrai, cel puţin. Te dau afară din echipă.
Datoria de la Super Bowl. Dacă nu ne mai vedem când ne întoarcem acasă.
Ştii, Frank,
dacă recunoşti că a fost o întâmplare nefericită...
- Nu vreau să-mi cer scuze. - Nu spun că ar trebui.
- Dar preşedintele a fost umilit. - E în viaţă.
- Trebuie să-i salvăm şi obrazul. - Nu sunt plătit pentru asta.
Când iubita lui Kennedy a dat de bucluc, ai spus că era cu tine.
- A fost doar un zvon. - Am auzit toată povestea.
Ai fost suspendat o lună ca să-i salvezi obrazul.
- El era altceva. - Poate tu erai diferit.
Eram diferit. Toată ţara era diferită.
Totul putea fi diferit dacă eram pe jumătate paranoic cât sunt azi.
Frank...
De ce nu te retragi ? Să trăieşti din pensie. Ce rost are ?
Cineva m-a întrebat asta nu demult.
Nu cheltuieşti bani decât pe discuri de jazz.
Vreau să lucrez în continuare la cazul Booth, Sam.
Bine, dar în ce priveşte echipa de protecţie...
Înţeleg.
Chestia de la Chicago...
Nu înţeleg. Nu m-am mai înşelat niciodată atât de grav.
Erai gripat ! Asta îţi poate afecta judecata.
Recunoaşte, Frank. Eşti prea bătrân pentru slujba asta.
Ce s-a întâmplat în Oraşul Vântului, Frank ?
Booth ?
- Te-a speriat de balon ? - Erai acolo.
N-am putut să nu mă întreb de ce ţi-ai risca viaţa să salvezi un asemenea om.
Ai o slujbă aşa ciudată ! Nu mă pot hotărî dacă e eroică sau absurdă.
Tu de ce ţi-ai risca viaţa ca să omori un asemenea om ?
- Citeşte-mi profilul psihologic. - Nu cred în profile.
Nici eu. Acţiunile unui om nu-s egale cu trăsăturile psihologice însumate.
- Nu aşa merg lucrurile. - Dar cum merg ?
Nu merg. Dumnezeu nu-i pedepseşte pe răi şi nu-i răsplăteşte pe buni.
Toată lumea moare. Unii mor pentru că merită să moară.
Alţii mor pentru că sunt din Minneapolis. N-are niciun sens.
Dacă nimic nu are importanţă, de ce să-l omori pe preşedinte ?
- Ca să scot în evidenţă inutilitatea. - Ai nevoie să ţi-o tragi.
Şi tu eşti la fel. Spune-mi un lucru din viaţa ta care are importanţă.
- Cânt la pian. - Nu e suficient.
De unde ştii ? Tu cânţi ?
Te-am văzut singur în barul tău.
Nu există nicio cauză pentru care să merită să lupţi. N-avem decât jocul.
- Eu sunt în atac, tu în apărare. - Când începem să jucăm ?
Timpul trece, Frank. Ai grijă.
A bruiat semnalul. Nu l-am găsit.
Rahat !
Ce naiba, Frank...
Sun de ore întregi. Am crezut că ţi s-a întâmplat ceva. Eşti bine ?
Nu sunt bine. Mi-e rău, sunt obosit şi sunt în alertă. Aşa că ai grijă.
- Şi probabil că eşti un geniu. - Nu voi fi recunoscut în viaţa asta.
- Ai ascultat convorbirea ? - Da, ai uitat...
Sună biroul din Minneapolis.
Vezi ce poţi afla despre morţile accidentale.
Frank ! Vrei să mă asculţi ?
- Spune odată ! - Am vorbit cu nişte modelişti.
E un profesor la colegiul din Pasadena... Cred că am găsit ceva.
L-am cunoscut la o conferinţă de design din New Orleans anul trecut.
Am băut împreună câteva pahare. Părea un tip de treabă.
Dar când am discutat despre politică, a început să nu mai fie de treabă.
Mi-a spus că guvernul l-a trădat şi că vrea să se răzbune.
Felul cum a spus-o m-a speriat.
I-am zis: "Mi-a făcut plăcere să discut cu tine". Şi m-am cărat.
Nu-mi amintesc de nicio culoare cum îl chema.
Dar sunt sigur că a zis că este din Phoenix.
Ar trebui să vorbiţi cu un tip din Phoenix pe nume Walter Wickland.
- Mergem la Phoenix. - Să aducem un portretist al poliţiei.
- Trimite-ne un portret-robot. - Te-ai gândit cu capul tău la asta ?
- Pupă-mă-n cur, Frank. - Ţi-am spus că o să fii un bun agent.
Nu seamănă prea mult cu el, dar cred că este Mitch Leary.
- Nu l-am văzut de peste un an. - Ce ştii despre el ?
Vedeţi scaunul ăsta cu roţile ? Mitch mi l-a cumpărat.
A costat peste 1.000 $.
- Vedeţi asta ? - Uşurel !
În caz că se întoarce vreodată.
M-a acuzat că i-am furat proiectul.
A zis că pedeapsa pentru lipsa mea de loialitate e moartea.
Dacă îl închideţi, o să dorm mai liniştit noaptea.
- Unde putem să-l găsim ? - Am adresa lui pe undeva.
Nu mişca.
Lasă arma jos !
- Dă-i drumul, Horrigan. - L-am prins.
E-n regulă, suntem de aceeaşi parte a baricadei.
- Mâinile, nenorocitule ! - Îmi scot legitimaţia !
- Dă-mi-o. - David Coppinger. CIA.
- Şi cretinul ăsta cine e ? - E cu mine.
- La dracu' ! - Aţi venit după Leary sau după mine ?
Dl Leary a fost agent de-al nostru.
- A spus că-l ucide pe preşedinte. - N-am crezut că vorbeşte serios.
- Dar ştiaţi. Şi voi şi FBI. - Îţi înţeleg frustrarea.
Îmi înţelegi frustrarea ? Ticălos încrezut ce eşti !
Ce-a făcut Leary la voi ? Trafic de droguri ? Vânzări de arme către lran ?
Este un dosar C-12, aşa că ţi-o spun neoficial.
Dacă sunt întrebat, o să neg.
- Leary este un "băiat ud". - Ce e aia "băiat ud", Frank ?
- Leary este un asasin. - Mai mult ca un animal de pradă.
- Tu ai tras ? - Da.
- Ce fel de armă e aia ? - O armă făcută de mine.
Tu ai făcut-o ? E mai bine decât să dai bani pe ea.
- Pot să mă uit la ea ? - Da.
- E uşoară. Din ce e făcută ? - Din compozit. Un fel de plastic.
Super ! Te superi dacă o încerc puţin ?
- Deloc. - Dă-i drumul.
E grozavă ! Grozavă, pe bune !
- O vinzi ? - Nu, am nevoie de ea.
- Pentru ce ? - Ca să-l asasinez pe preşedinte.
- De ce ai vrea să faci asta ? - Tu de ce ai omorât pasărea aia ?
Leary a fost un agent de top, dar vremurile s-au schimbat.
S-au făcut reduceri de personal. Leary n-a suportat prea bine asta.
- Nu am reuşit să-l găsim. - Putem coopera în problema asta.
- N-ar fi o schimbare bine-venită ? - Avem amprente şi fotografii.
- Astea au cel puţin 15 de ani. - Nu-i place să fie fotografiat.
Oricum, o să se deghizeze. Avem nevoie de poze modificate, Sam.
Ce o să vă arăt acum este strict secret.
Acesta este un fost coleg de-al lui Leary. Un prieten apropiat.
S-a dus la Leary ca să-l convingă să vorbească cu un psiholog.
Aşa îşi tratează Leary prietenii.
Avem nevoie de toate variaţiile. Păr pe faţă, ochelari, altă greutate.
Nu uitaţi că este cu 15 ani mai bătrân.
Oricât de bune ar fi, nu cred să ne folosească la ceva. Ochii sunt morţi.
Întotdeauna poţi citi un om după ochii lui.
- Mâine dimineaţă vreau să... - Mâine îmi dau demisia.
Ce ?
De ce ? Pentru că te-ai speriat la Phoenix ? Şi eu m-am speriat.
Am coşmaruri despre barca aia cu punga aia pe capul meu.
Nu pot să respir. Chestia de la Phoenix a pus capac.
- Serviciul are psihologi. - Am fost la psihologi.
- Putem să-l prindem pe tipul ăsta. - Nu sunt în stare !
Termină cu absurdităţile astea ! Hai, prietene, am nevoie de tine.
Te rog.
Bine, Frank.
Absurdităţi. Un cuvânt pe care generaţia voastră nu-l foloseşte încă.
Ar trebui să-l folosiţi din când în când, ca să rămâneţi în viaţă.
- Absurdităţi ! - Da.
- Doamne ! - Te-a făcut să râzi.
Mă termini, Frank.
Bună, Frank. Şi bună ziua tuturor, dragi ascultători.
Ştiu cine eşti, Leary.
Mă bucur. Prietenii ar trebui să-şi poată spune pe nume.
- Noi nu suntem prieteni. - Ba suntem.
Am văzut ce le faci tu prietenilor.
- Ce vrea să însemne asta ? - I-ai tăiat gâtul prietenului tău.
- Ai vorbit cu Coppinger ? - Da.
Te-ai despăducheat ? Tipul e mincinos de profesie.
- Am văzut fotografiile. - Nu, ai văzut ce-a vrut el să vezi.
Am văzut o poză a prietenului tău cu gâtul tăiat.
Ce nu ştii este că l-au trimis pe cel mai bun prieten al meu
acasă la mine să mă omoare !
- Îţi tremură vocea. - Nu te-am minţit, Frank !
Toată lumea care te-a cunoscut spune că eşti bolnav la cap.
- Colegii tăi. Soţia ta. - Soţia ta ce spune despre tine ?
Frank, vreau să înţelegi.
Amândoi credeam că ţara asta este un loc minunat.
Ai idee ce am făcut eu pentru Dumnezeu şi patrie !
Am făcut nişte lucruri groaznice !
Nu-mi amintesc cine eram înainte să-şi bage ei ghearele în mine.
- Au făcut din tine un monstru. - Şi acum vor să mă distrugă.
Tu ce vezi când stai pe întuneric, la ora demonilor care ne bântuie ?
Te văd pe tine stând la mormântul încă unui preşedinte.
- Asta n-o să se întâmple. - Du-te dracu', Frank.
Sunt dispus să-mi dau viaţa ca s-o iau pe a lui şi asta-i tot.
Preşedintele o să se întoarcă din California între patru scânduri.
- Unde în California ? - Adresa ?
Te las să continui jocul, dar nu-ţi dau mură-n gură.
- Vreau să te predai. - Şi să trăiesc mult şi productiv ?
Nu mă minţi. Am întâlnire cu moartea.
La fel şi preşedintele. La fel şi tu, dacă te apropii prea mult.
- Ai întâlnire cu mine ! - Ştii ce uşor te pot omorî ?
Te-am urmărit în drum spre casă.
Trăieşti pentru că eu ţi-am permis să trăieşti !
Respectă-mă !
Hotelul St Francis !
Frank.
Ia-mă de mână, Frank.
Ia-mă de mână. Dacă nu, o să mori.
Ia-mă de mână.
O să mă împuşti după ce ţi-am salvat viaţa ?
Singurul mod în care-l poţi salva pe preşedinte e să mă împuşti.
Eşti dispus să-ţi dai viaţa pentru el
sau ţii prea mult la viaţa ta ?
Leary, nu mişca !
Îl am în vizor !
Al ?
Nu e nimic aici.
Frank, ai un telefon.
Frank, păreai aşa trist în autobuz. Îmi pare rău, a fost autoapărare.
- Spune-mi despre Skellum. - Skellum n-are nicio valoare.
- Te întâlneşti cu el la LA ? - Ai rămas mult în urmă.
Ba ţi-am luat-o cu mult înainte. Ştiu cum arăţi. Ţi-am văzut ochii.
- Poate vor fi altfel data viitoare. - Nu şi ce e dincolo de ei.
- Roagă-te să nu te găsesc niciodată. - Vrei să mă omori, Frank ?
Aşa e.
- Ironia e atât de mare aici. - Nu e nicio ironie !
Acelaşi guvern care m-a antrenat pe mine să ucid te-a antrenat să aperi.
Acum tu vrei să mă ucizi pe mine. Pe acoperişul ăla eu te-am apărat.
O să se scrie cărţi despre noi.
- M-am săturat de porcăriile tale ! - Nu fi nesportiv.
Puteai să mă omori, dar ai ales să-ţi salvezi pielea.
Mă face să-mi pun întrebări despre episodul Dallas.
Chiar ai făcut tot ce puteai sau şi acolo ai ales ?
Chiar ai curajul să încasezi un glonţ ?
O să mă gândesc la asta când mă uşurez pe mormântul tău.
Nu e nimeni cu numele de Skellum în tot Los Angelesul ?
- Dar în Louisiana ? - Stai aşa.
Niciun Sk ellum. Îmi pare rău.
La naiba !
- Alegerile sunt peste trei săptămâni. - Nu te duce în California.
Dacă tipul ăsta e aşa deştept, n-o să-ţi spună unde o s-o facă.
Nu cred că m-ar minţi pe mine.
Aţi devenit atât de apropiaţi ?
California este cheia întregii curse prezidenţiale.
- Nu putem renunţa acum. - Trebuie schimbată procedura.
- Percheziţionaţi oamenii pe 50 m. - La dineuri de 10.000 $ tacâmul ?
- Faci din tânţar armăsar. - Dacă nu fac, preşedintele moare.
- Ce caută el aici ? - El conduce această investigaţie.
Atunci lasă-l să investigheze, dar ţine-l departe de preşedinte.
Acum mă scuzaţi, sunt în mijlocul unei campanii.
Frank, bună.
- Lucrezi târziu ? - E multă muncă la Los Angeles.
- Ce e ? - Vreau să-ţi cer ceva.
Vreau să vorbeşti cu Watts. Bagă-mă în echipa ta.
- Crede că vei reacţiona prea dur. - Şi tu ce crezi ?
- Eşti implicat prea adânc. - De-asta trebuie să fiu acolo.
- Pot să-l găsesc. Să-l anticipez. - Crezi că va fi în California ?
- De ce te-ar anunţa ? - Vrea ca jocul să fie strâns.
N-are nimic de-a face cu noi doi. E ceva strict profesional.
Dar ticălosul ăla mi-a omorât partenerul, prietenul.
Ştiu. Îmi pare rău.
Te uiţi la o legendă vie, Lilly.
Singurul agent activ care a pierdut un preşedinte.
Te rog.
Dle Horrigan, bun venit la Los Angeles.
Poate oare preşedintele să recupereze handicapul în puţinul timp rămas ?
Azi, el e în California pentru un miting la hotelul Bonaventure.
Biroul de coordonare, echipa preliminară e la Bonaventure.
- Sunt probleme ? - Nu.
Am verifica ruta coloanei motorizate.
Canalele sunt asigurate. Cutiile poştale, scoase.
Vehiculele abandonate, tractate. Podurile, verificate.
Avem nevoie de lunetişti pe ambele turnuri de acolo.
Avem nevoie de lunetişti să acopere zonele alea restricţionate.
Alte sondaje de azi îl plasau pe preşedinte cu 3% în urmă.
Va trebui să elimine acest handicap în California.
Bun venit la aeroportul internaţional din Los Angeles.
DEPOZIT
- Raines, verifici din nou ieşirile ? - Da, cred că e a treia oară.
Alertă în sectorul cinci.
Serviciul Secret.
- Robert Stermer. - E băiat de serviciu. E autorizat.
- Robert, îţi dorim o zi bună. - Fără întrebări.
Haideţi, să mergem.
Dle Carney, totul e gata.
În sfârşit, ne întâlnim ! Eşti James Carney ?
- Trebuie să fii Sandy Riggs. - Deci exişti cu adevărat.
- Sunt foarte uman. - Hai să mergem la bar.
- Când vine preşedintele ? - Mâine, înainte de cină.
Poftim o invitaţie. N-o pierde. Serviciul Secret a înnebunit de tot.
Ai un loc grozav, chiar vizavi de preşedinte.
Deci cu ce se ocupă Microspan Corporation ?
Am venit să-l întâlnesc pe preşedinte. Nu te plictisesc cu afacerile.
Nu te condamn. Nu înţeleg tehnica de vârf.
Abia aştept să te prezint. Uite ce privelişte frumoasă !
Da, foarte frumoasă.
Dă-mi lista oaspeţilor la dineu. Cine l-a organizat ?
Sanford Riggs de la Fondul Victoriei în California.
Sună la poliţia din LA şi vezi să nu le lipsească nicio uniformă.
- Ne-am ocupat deja de asta. - Sună la spital pentru sânge.
Omul de afaceri american care priveşte marketingul unui produs
îl vede bidimensional. Japonezii îl văd tridimensional.
Noi planificăm următorul trimestru. Ei planifică următorul sfert de secol.
- Oamenii noştri nu înţeleg asta. - Dle Riggs, pot vorbi cu dv ?
- Cine este ? - Un agent din Serviciul Secret.
- Îi cunoşti personal pe oaspeţi ? - Sigur că da.
- Cum rămâne cu pozele astea ? - Am trecut prin asta ieri.
O să cooperez, dar chestia asta e aproape hărţuire.
Aşa sunt eu, hărţuitor.
Nu, nu, nu.
Mă întorc imediat, dle Carney.
Oricare dintre noi ar fi făcut asta.
A ciomăgit un băiat de serviciu la TV. Aş zice că era la capătul nervilor.
Toţi suntem. Leary e acolo, undeva.
- Nu crezi că e un pericol ? - Nu.
Eşti în minoritate. Eu vreau să dispară.
- Trimite-l la San Diego. - Din ordinul cui ?
Al Călătorului. Îi spui tu sau îi spun eu ?
Dră Raines, cineva se apropie de apartamentul Călătorului.
- Bună. - Bună.
- Ce faci aici ? - Mă gândeam ce mai pot face.
Ştii, cu poliţia din Los Angeles, FBI şi restul,
mâine îl vor proteja pe Călător 229 de oameni.
O grămadă de arme.
Dacă Leary trage, am putea fi ucişi în schimbul de focuri.
Frank.
- Tocmai a sunat Bill Watts. - A aflat de băiatul de serviciu ?
Şi Călătorul a aflat.
Vor să te duci la San Diego şi să ajuţi la pregătirile de acolo.
Pur şi simplu.
Nu eşti doar tu împotriva lui Leary.
Ai puţină încredere în noi.
Ştii ceva ?
Ani de zile i-am ascultat pe toţi idioţii ăştia,
cu teoriile lor favorite despre Dallas.
Au fost cubanezii sau CIA.
A fost frăţia ariană sau mafia.
Dacă a fost vorba de o armă sau de cinci.
Nu prea a contat pentru mine.
Dar Leary...
S-a îndoit că am curajul să încasez glonţul acela fatal.
Dumnezeule, era o zi minunată.
Ieşise soarele.
Plouase toată dimineaţa.
Primul foc a sunat ca o artificie.
M-am uitat şi l-am văzut. Ştiam că a fost lovit.
Nu ştiu de ce n-am reacţionat.
Ar fi trebuit să reacţionez. Ar fi trebuit s-o iau la goană.
Nu mi-a venit să cred.
Dacă aş fi reacţionat, eu aş fi fost împuşcat.
Nu m-ar fi deranjat.
- Care e numărul din San Diego ? - 619 ukulele.
- Ukulele ? - Aşa-mi amintesc.
Formezi U-K-E-L-E-L-E.
- Ukelele ? Nu U-K-U ? - Nu ştiu.
Dar numărul de telefon este U-K-E-L-E-L-E.
U-K-E-L. Stai puţin.
Dumnezeule !
A sosit avionul. Elicopterul să fie gata.
- Banca Southwest, pot să vă ajut ? - Southwest ?
- Da. Pot să vă ajut ? Alo ? - Care e adresa dv ?
Taxi !
- Verificarea posturilor. Postul 3 ? - Pe poziţie.
- Postul 6 ? - Pe poziţie.
- Postul 12 ? - Pe poziţie.
Aşteaptă aici.
În baza noastră de date nu apare niciun Leary.
Imaginează-ţi-l deghizat. Cu pălărie, perucă... aşa ceva.
- Nu sunt de mult aici. - Cine a fost aici înaintea ta ?
- Pam Magnus. - Unde o pot găsi ?
A murit. A fost ucisă.
- A fost ucisă şi era din Minneapolis. - Nu vor să anuleze.
- Atunci să se intre clandestin. - Vor un mare tam-tam.
- Ne trebuie probe. - Ce zici de un preşedinte mort ?
Verific toate conturile făcute de Pam, dar va dura.
Trimite-mi lista prin fax cât mai curând.
Toţi agenţii sunt pe poziţie.
- Faceţi un pas înapoi, vă rog. - Goliţi-vă buzunarele, vă rog.
Mulţumesc.
Eşti din Texas, nu-i aşa ?
Poftim ?
Frank ! Ce cauţi aici ? Watts o să crape dacă te vede !
- Ai un fax pentru mine ? - Da, ce e ? Despre ce e vorba ?
Ce naiba se întâmplă, Frank ?
Dl James Carney, MICROSPAN
James Carney.
Carney, James.
- Ce naiba caută el aici ? - Nu ştiu.
- Cine ţi-a dat voie... ? - E aici. Numele lui e Carney.
- Vreau planul de aşezare la mese. - Dă-i planul.
Armă !
Stai ! Pune arma jos !
La pământ !
Nu trageţi !
Băgaţi-l în maşină !
Nu trageţi !
La o parte din calea lui !
Are un ostatic !
Raines către lunetişti. Dacă aveţi culoar de tragere, trageţi.
Frumoasă privelişte.
- Care e planul, căpitane ? - E omul tău. Tu să-mi spui.
Toate posturile, vreau lunetişti în turnurile din nord şi din vest.
Omorâţi-l pe subiect.
Ai avut curaj, Frank. Ai încasat glonţul.
- Mi-am rupt coastele. - Scuze, nu în tine trăgeam.
Unde naiba sunt lunetiştii ?
- În turnul de vest e OK. Nu e lumină. - Din nord nu avem culoar de tragere.
Ai vestă antiglonţ, Frank. Ai trişat puţin, nu ?
- Altfel, ai jucat bine. - Nu e un joc, Leary.
Mi-am făcut meseria. Ce facem acum ?
Crezi că sinuciderea e un act nobil ?
Nu.
Dar dacă vrei să-ţi zbori creierii, n-ai decât.
Frumos, dar nu vreau să plec singur din lumea asta.
- Turnul din vest, aveţi culoar ? - Nu, e întuneric. Ţinta nu e clară.
- Prefer să mor odată cu un prieten. - Cu un prieten ? Eşti un ucigaş !
Nu-mi vorbi aşa ! Ţi-am salvat viaţa. Îmi eşti dator.
- Nu-ţi datorez nimic. - Întotdeauna am fost sincer cu tine.
- Dă-i înainte, trage. - E Frank. Linişte !
- Haide. - Frank, cu mine vorbeşti ?
- Ce aştepţi ? - Ce aştept ?
Aştept să-mi arăţi puţină recunoştinţă.
Fără mine, eşti un pianist alcoolic, cu ochi trişti.
Eu te-am implicat în jocul ăsta. Te-am lăsat să ţii pasul cu mine.
- Azi te-am făcut erou. - Nu m-ai făcut nimic.
Ţi-am mântuit viaţa patetică.
Mi-am făcut doar meseria. Viaţa ta e patetică.
- Dă-i înainte, trage ! - Nu-l văd. Dacă trag, te nimeresc.
- Vreau să-mi mulţumeşti mai întâi. - Ţine-ţi gura şi trage.
- Bine, Frank. - Fiţi gata să trageţi la comandă.
- Somn uşor, prietene. - Încă ceva. Ţinteşte sus.
- Ce ? - Ţinteşte sus !
- Acum ! - Nemernicule !
Ia-mă de mână. Dacă n-o faci, o să mori.
- Vrei să mă salvezi, Frank ? - Sincer, nu. Dar e meseria mea.
Ia-mă de mână.
Eşti teafăr ?
Am lucrat o vreme cu agentul Horrigan.
El este întruchiparea curajului şi abnegaţiei. Frank !
Cred că am reacţionat exagerat din nou, nu, Harry ?
Agent Horrigan, de ce te retragi din Serviciul Secret ?
Urăsc munca de birou şi sunt prea bătrân să particip la operaţiuni.
Şi din cauza presei, nu pot lucra sub acoperire.
Cum te simţi, Frank ? Preşedintele şi-a trimis limuzina după tine.
- Măcar atât putea să facă. - Bine. Ador transportul public.
Intră.
Simte-te ca acasă.
- Ce părere ai ? - Îmi place.
Bună, Frank. Când vei auzi asta, totul se va fi terminat.
Mai mult ca sigur că preşedintele e mort, la fel şi eu.
Frank, tu m-ai ucis ? Cine a câştigat jocul nostru ? Nu că ar conta.
Între prieteni ca noi doi, contează cum joci. Jocul s-a terminat.
E timpul să-ţi vezi de viaţă.
Îmi fac griji că n-ai o viaţă de care să-ţi vezi, Frank.
Eşti un om bun.
Oamenilor buni, ca noi doi, le e dat să călătorească singuri.
Cu bine şi mult noroc.
Pun pariu că porumbelul maro îşi ia zborul înaintea celui alb.
De unde ştii ?
Mă pricep la porumbei, Lilly.
SubRip by Driv3r