Nu am timp.
Nu am timp să mă întreb cum s-a întâmplat.
Este ceea ce este.
Suntem construiţi genetic să nu mai îmbătrânim după 25 de ani.
Problema e că mai avem numai 1 an după aceea.
Doar dacă nu facem rost de mai mult timp.
Timpul a devenit valoarea de schimb.
Îl câştigăm şi-l cheltuim.
Cei bogaţi pot trăi veşnic.
Restul,
sperăm să ne trezim cu mai mult timp pe mână decât sunt ore într-o zi.
ÎN TIMP
Traducerea: al3x04 & veveriţa_bc www.subtitrări-noi.ro & www.titrări.ro
sincronizarea BluRay: dracusorr
Bună, mamă!
- Ai ajuns târziu aseară. - Am făcut o oră-n plus.
- Şi unde s-a dus? - Pe tine.
De-asta se bea în New Greenwich. Felicitări pentru cei 50 de ani!
50 de ani... Aşa e.
Ai 25 de ani pentru a 25-a oară.
Aş fi vrut să am nepoţi la vârsta asta.
- Iar începem. - Fiica Bellei mereu întreabă de tine.
Cine are timp pentru o iubită? Şi care-i graba?
Cât timp mai ai?
Aproape trei zile.
Jumătate dau pe chirie, 8 ore pe factura la curent şi am întârziat cu rata la bancă.
Aş putea să câştig ceva în plus pe sub mână.
- Pot să... - Să începi să te baţi?
- Nimeni nu câştigă. - Da.
Ţine minte că lucrez pe tură de 48 de ore în departamentul de confecţii.
Ne întâlnim în staţia de autobuz mâine. N-o să mai rămân cu nimic.
O să fiu acolo.
Will...
Nu ştiu ce mă fac dacă te pierd.
Am întârziat.
Hai să-ţi dau 30 de minute să-ţi iei şi tu pauză de masă.
Te iubesc!
La mulţi ani, mamă!
Când te întorci, o să sărbătorim.
Will!
- Ai un minut? - Ce vorbeşti? Ai un an întreg.
Pe care nu-l pot folosi încă. Haide, Will. Am facturi de plătit.
Ia 5 minute.
Pleacă de-aici!
- Patru minute pentru o cafea? - Ieri, costa trei.
Vreţi cafea sau vreţi să depănaţi amintiri?
Două cafele.
- Câte ture ai de făcut? - Două. Sunt foarte entuziasmat.
Am face o avere dacă ai semăna câtuşi de puţin cu tatăl tău.
Nu vreau să particip la lupte.
S-a mai dus unul, în plină zi.
- Ce e asta? Unde e restul? - Nu ţi-ai făcut norma.
- Mi-a crescut producţia de luna trecută. - Şi norma a crescut.
- Următorul! - Glumeşti, nu?
- Următorul! - Mişcă-te! Las-o baltă.
- Joci, Will? - Nu mai am timp de jocuri de noroc.
Slavă Domnului! De când nu mai joci, am început să câştig.
Îmi eşti dator cu o oră.
L-ai văzut pe Borel?
- Will! - Salut!
- Te caută soţia. - Tipul ăsta le face tuturor cinste.
Are un secol pe ceas.
- Hai să te duc acasă. - După ce termin băutura asta.
Barman?
Încă un rând!
- Nu vrei să vii acasă cu mine? - Poţi să ne iei pe amândouă.
Scuză-mă!
Trebuie să pleci.
- Cineva o să-ţi cureţe ceasul. - Da.
Adică o să te jefuiască. O să te omoare.
Nu poţi avea atâta timp şi să trăieşti să-l etalezi.
Da.
Nu cred că înţelegi. N-ai ce căuta aici.
Will!
Hoţii de timp. Hai să plecăm, Will.
Mafioţii ăştia nu se joacă.
Stai puţin.
O caută cu lumânarea. Hai să mergem! Nu e unul de-al nostru.
Crezi că el ne-ar ajuta?
Nu-ţi face griji. N-o să fac nimic nesăbuit.
Pleacă!
Numele meu e Fortis.
Acela, domnule, e un ceas foarte frumos.
Pot să-l probez şi eu? Cred că mi-ar sta bine cu el.
Uite cum facem.
Ne batem pentru el.
Haide!
Sunt bătrân. Am făcut 75 de ani săptămâna trecută.
Lăsaţi-mă o clipă.
Eşti pregătit?
Sunt pregătit.
Hai să plecăm de-aici.
După el!
Lasă-mă! Ce faci?
- Pot să am grijă şi singur de mine. - Se vede.
- Ştiu ce fac. - Fugi!
Haide!
Aici!
Grăbeşte-te!
Mişcă-te!
Unde naiba te duci? Intră!
Ştiu cine l-a luat. Ştiu cine e.
Cine a fost, adică.
Fir-ar!
Ce naiba cauţi aici?
De ce atragi atenţia cu ăla? Nu eşti întreg la minte?
Mă numesc Henry Hamilton.
Will Salas.
- Doamne! - E mai bună pe măsură ce-o bei.
Nu cu mult mai bună.
Eşti în siguranţă până dimineaţă. O să te scot eu de aici.
Eşti din New Greenwich.
- Se vede? - Nu.
Se pare că şi tu ai nevoie de puţin ajutor.
Nu, mulţumesc.
Câţi ani ai?
În timp real.
- Am 28 de ani. - Eu am 105.
Bravo ţie!
Dacă mai dai de încă două nopţi ca asta, n-o să apuci 106.
Ai dreptate.
Dar vine o zi când te saturi.
Mintea îmbătrâneşte chiar dacă trupul nu îmbătrâneşte.
Ajungi să vrei să mori.
Aşa e normal.
Aşa probleme ai tu? Trăieşti de prea mult timp?
Ţi-a murit vreun apropiat?
Pentru ca doar câţiva să fie nemuritori, mulţi trebuie să moară.
Ce vrea să însemne asta?
Tu chiar nu ştii, nu?
Nu pot să trăiască toţi veşnic. Nu am mai avea loc pe planetă.
De ce crezi că există Zone Temporale?
De ce crezi că taxele şi preţurile cresc în aceeaşi zi în ghetouri?
Măresc costurile condiţiilor de trai ca să fie siguri că oamenii mor.
Cum altfel crezi că unii pot avea milioane de ani?
Dar adevărul este că e mai mult timp decât e nevoie.
Nimeni nu trebuie să moară înainte să le vină vremea.
Dacă ai avea la fel de mult timp ca mine pe ceasul ăla,
ce-ai face cu el?
Nu m-aş mai uita întruna la el.
Un lucru ţi-l pot spune sigur.
Dacă aş avea atâta timp, cu siguranţă nu l-aş irosi.
Odihneşte-te.
- Nu-ţi face griji. N-o să ţi-l fur. - Nici eu n-o să-l fur pe-al tău.
Chiar că e mai bună.
NU-MI IROSI TIMPUL
- Bună, Will! - Bună, Greta.
- Borel e acasă? - Da. Borel?!
Uite cât timp. Păcat că trebuie să aşteptăm până face 25 de ani.
Ne-ar prinde bine anul ăsta acum.
Borel?
Am venit.
Du-o înăuntru, Greta.
Fii atent!
De unde îl ai?
De la tipul de la bar.
Voiau să-l omoare. Mi l-a dat, pur şi simplu.
- S-a sinucis înainte să pot face ceva. - Nimeni nu face cadou 100 de ani.
Nu mi-a dat numai timpul.
- Mi-a spus şi care e adevărul. - Nu trebuie să te vadă nimeni.
Ştii că timpul ăsta o să te omoare.
- De cât timp suntem prieteni? - De zece ani.
Poftim.
Un deceniu.
Mi-ai fost ca un frate.
- Unde te duci acum? - Unde am ce face cu atâta timp.
În sfârşit, am destul timp să o duc pe mama în New Greenwich.
Greta, mă duc pe-afară!
S-a înregistrat achitarea împrumutului. Două zile. Mulţumim.
- La Dayton. - Două ore.
- Până acum, a costat o oră. - Acum, costă două.
- S-a scumpit. - De când?
De astăzi.
Mă întâlnesc cu fiul meu. Va plăti el diferenţa.
Nu pot face asta. Aşa e protocolul.
Vă rog!
Îmi ia două ore să merg pe jos.
Mai am o oră şi jumătate.
Atunci, ai face bine să fugi.
WEIS - Bancă de timp
Opreşte! Opreşte, te rog!
Staţi puţin, vă rog!
Aşteptaţi!
- Mamă? - Will!
- Mamă!
Nu!
Nu! Mamă!
13 zerouri. Ghinion pentru toţi.
Când a fost văzut ultima dată, avea peste un secol pe ceas.
- Aici, te-ar omorî şi pentru o săptămână. - Ce căuta în zona asta temporală?
Eu mă gândesc că şi-a făcut-o cu mâna lui.
- Interesant. De cât timp eşti cronometror? - De cinci ani.
Să-mi spui ce gândeşti când o să ai 50 de ani de meserie.
Nu contează de ce a venit aici. Contează timpul cu care a venit.
Trebuie să existe un martor.
- Crede-mă că nu a văzut nimeni. - Ce doriţi să facem, dle?
Ce facem întotdeauna. Mergem pe urmele timpului.
Ray? Te las zece minute pentru o oră.
Când ieşi din branşa asta, Leila? Ai aproape 60 de ani.
Bine că strigi în gura mare.
Am ajuns unde trebuie?
De obicei, nu luăm oameni din zona asta.
M-am rătăcit.
Vă rugăm să depozitaţi o lună.
Depozitaţi 2 luni.
Sunt mai multe decât ţineam eu minte.
- Am cheltuit un an. - Bun venit în New Greenwich!
Care e adevăratul motiv pentru care ai venit aici?
O să le iau tot ce au.
O să-i fac să plătească.
Vă rog, domnişoară. Niciodată nu puteţi fi prea precaută.
Eşti sigur?
- Cât costă o noapte aici? - Două luni pentru o cameră standard.
Daţi-mi apartamentul de lux.
- Aveţi nevoie de ajutor cu bagajele? - Nu.
- Se mişcă repede. - O să aibă nevoie de viteză.
- Nu se vede cum a căzut corpul în râu. - Ce ştim sigur?
Ce ştim? Ştim că majoritatea jafurilor din Dayton se limitează la zile şi ore.
Dar acum s-a furat un secol.
Nu văd să fie pus în circulaţie.
- Poate l-a încapsulat. - Nu poate ascunde un secol în ghetouri.
Cei de acolo îşi dau seama când cineva are mai mult decât ar trebui.
A plecat din oraş.
Vă costă opt săptămâni şi jumătate.
- Ia o săptămână şi pentru tine. - Mulţumesc.
Nu eşti de pe aici, nu?
Te grăbeşti în tot ce faci.
Nu chiar în tot ce fac.
Ce e peste stradă?
- Cazinoul. - Poate să meargă oricine acolo?
Nu îmbrăcat aşa.
Îţi urez baftă!
Domnule, aţi avut dreptate.
Am calculat timpul de la moartea lui Hamilton
şi am verificat cheltuielile făcute de atunci până acum.
Cineva a cheltuit ani buni pentru a trece prin patru zone temporale
- ca să ajungă din Dayton... - ...în New Greenwich.
Camerele au depistat comportamentul lui suspicios.
Ştie că e filmat, nu are gardă de corp şi aleargă.
- Dar dacă are timp, nu e nevoie să fugă. - E greu să te dezobişnuieşti.
L-ai căutat în baza de date?
Îl cheamă Will Salas.
Îl cunoşti?
Nu.
Îl ştiam pe tatăl său.
Bună seara!
Timpul meu e la fel de bun ca al celorlalţi.
Aşa este. Cu toate astea,
cei care nu sunt membri pot dona o sumă la alegere.
Majoritatea donează un an.
- Ce vreţi să jucaţi? - Poker.
Veniţi după mine.
- Care e limita? - Nu avem niciuna.
- Nu cred că ne-am mai întâlnit, dle... - Salas.
- Will Salas. - Philippe Weis.
Bănuiesc că veniţi dintr-o familie cu timp.
- Poţi spune că-mi joc moştenirea. - Nu aveţi gardă de corp, dle Salas?
M-am gândit că sunt printre prieteni.
Ridic miza cu 50 de ani.
Eşti tânăr.
După ce ai rămas la 25 de ani timp de 100 de ani,
te gândeşti mereu că violenţa îţi poate lua viaţa,
aşa că înveţi să apreciezi tot ce ai.
Iar dumneavoastră păreţi să aveţi foarte multe de apreciat.
Sec.
Desigur, unii cred că e nedrept ceea ce avem.
- Diferenţa de timp dintre zone. - Am auzit de asta.
Dar nu e ăsta următorul pas logic pe scara evoluţiei?
Nu a fost evoluţia mereu nedreaptă? Cel mai adaptat supravieţuieşte.
Măresc miza cu încă două secole.
E doar o formă de capitalism darwinist.
- Selecţie naturală. - Categoric.
Numai cei puternici supravieţuiesc.
Şi mai cred că ai o mână slabă.
Sec.
Se pare că ai pariat totul, dle Salas.
13 cifre.
Ai jucat bine.
A riscat destul de mult.
Nu din partea mea. Fără supărare, dar ştiam că o să câştig.
Trăim în vremuri tulburi.
Cine e? Mama, sora, fiica? Te rogi să nu fie soţia mea.
Înainte, era mult mai simplu. Cel puţin, aşa mi s-a spus.
E foarte frumoasă.
E fiica mea.
Cu toate că pare a fi mai mult soţia mea.
Sylvia, el e Will Salas.
Felicitări, dle Salas!
- L-aţi stors pe tata de ani. - De obicei, asta e treaba ta.
Nu-i aşa, draga mea?
Dăm o petrecere mâine seară.
Poate îi oferi şansa să-şi recupereze câţiva ani.
- Mi-ar face plăcere. - Carl îţi va spune unde mă găseşti.
Noapte bună, dle Salas! Sylvia, stai cu gărzile de corp.
- 59 de ani? - Plus taxe.
- Preţul include şi livrarea. - Livrarea?
Către locul unde doriţi să o expuneţi.
S-o expun? O s-o conduc!
Will Salas.
Dă-mi voie să ţi le prezint pe soacra mea, Clara, soţia Michelle
şi fiica mea, Sylvia. Voi doi v-aţi cunoscut deja.
- Îmi pare bine de cunoştinţă! - O să te caut mai târziu.
- Pentru partida de poker? - O aştept cu nerăbdare.
Vă distraţi, dle Salas?
Te rog, spune-mi Will.
E în regulă, Constantin.
Mereu ai pe cineva angajat ca să stea lângă tine?
Nu. De obicei, am doi angajaţi.
E greu pentru cineva să se apropie de tine.
- Cred că asta e şi ideea. - Ideea ta?
Ideea tatălui meu.
Am înţeles că aveţi multe de pierdut.
Şi tu.
- Cu ce te ocupi, Will? - Încă nu m-am hotărât.
De ce să te oboseşti? Care-i graba?
Aşa e. De ce s-o faci azi dacă o poţi face peste un secol?
Ştiu un lucru pe care-l putem face.
Dansează cu mine.
E adevărat că provii dintr-o familie cu timp?
De ce te îndoieşti de asta?
Te-am văzut alergând.
Aşa fac cei care vin din ghetouri.
Câteodată, sunt invidioasă pe ei.
Nu ştii nimic.
Nu?
Ceasul nu e bun pentru nimeni.
Cei săraci mor şi bogaţii nu trăiesc.
Nu putem face nimic nesăbuit dacă vrem să trăim veşnic.
Nu te sperie lucrul ăsta?
Că poate nu vei apuca să faci nimic nesăbuit?
Sau... ceva curajos, ceva care să facă o diferenţă?
Vino cu mine!
Imaginile sunt din seara asta.
Are un avantaj de numai o oră.
Ia te uită!
N-am mai văzut aşa ceva.
Ce faci?
Nu avem voie să intrăm în apă.
Eşti nebun!
Ai aşa ceva în spatele casei şi nu ai intrat niciodată?!
Eu sunt ăla nebun?
Deci? Ce mai aştepţi?
Haide, Sylvia! Ziceai că vrei să faci ceva nesăbuit.
Nu te cunosc.
Putem schimba asta.
Te înţeleg.
Eşti singură cu un străin.
Niciodată nu poţi fi prea precaută.
Poate că se poate.
Sylvia!
Sylvia?!
Trebuie să mă întorc.
La ce să te întorci?
Ar trebui să te întorci.
- Ai văzut-o pe fiica mea? - Da.
E cu gărzile ei de corp.
Chiar în spate.
Slavă Domnului!
Acum... ce zici să ne începem partida?
Staţi liniştiţi, oameni buni! Despre ce e vorba?
Ne pare rău că vă întrerupem petrecerea. Vrem o vorbă cu prietenul dvs.
Prietenul meu?
Foarte bine.
Eu sunt Raymond Leon, cronometror.
- Eu sunt Will Salas. - Ştiu.
Ce cauţi în zona asta temporală?
Nu e ilegal să mergi în alte zone temporale, nu?
Nu, nu e ilegal.
Doar că e ceva foarte rar.
- De unde ai timpul? - L-am câştigat.
La jocuri de noroc.
Pe tot?
Nu.
Un om pe nume Henry Hamilton mi-a dat peste un secol.
A spus că nu mai avea nevoie de el.
S-a sinucis.
Henry Hamilton avea mii de ani. Ai putea trăi veşnic cu atâţia ani.
Vrei să cred că era nemuritor, dar voia să moară?
Nu mă aştept să crezi.
Dar ăsta e adevărul.
Mi-a făcut un cadou.
Nu sunt hoţ.
Dar dacă sunteţi în căutare de timp furat...
- Ar trebui să-i arestaţi pe toţi de aici. - Am înţeles. Vorbeşti de dreptate.
Eu sunt cronometror.
Pe mine nu mă interesează nedreptatea,
mă interesează numai lucrurile pe care le pot măsura:
secundele, minutele şi orele.
Ţin evidenţa timpului.
Iar acel timp e în mâinile cui nu trebuie.
Timpul vă va fi confiscat, iar dvs veţi fi reţinut.
Vă lăsăm două ore pentru înregistrare şi procesare.
De ce investigaţi acest caz de sinucidere?
În ghetou, au loc crime în masă în fiecare zi.
E fascinant.
Am mai auzit pe cineva vorbind aşa.
Asta a fost acum 20 de ani.
Cred că erai prea tânăr ca să-ţi mai aminteşti de tatăl tău.
Îţi vom aranja transportul.
La urma urmei, suntem în New Greenwich.
Sylvia, fă cum îţi spun şi du-te cu gărzile de corp.
Tată, avem o armată în casa asta!
Dacă nu putem opri un om din a ne omorî, atunci ar trebui să ne omorâm singuri.
Opriţi-l!
Mişcaţi-vă! Daţi-vă la o parte!
Lasă arma jos sau îi zbor creierii.
Mersi!
O să murim din cauza ta. Lasă-mă să mă dau jos, te rog!
Ce faci?
- Ştii măcar să conduci? - Ce trebuie să ştiu?
Dă-mi nişte timp!
Deci chiar eşti din ghetouri.
Ce ştii tu despre locul de unde sunt eu? Dă-mi nişte timp.
Sau dacă nu, o să mă omori ca pe Henry Hamilton?
- Împrumută-mi o oră! - Nu-ţi dau nici măcar o secundă.
Trebuia să-l ascult pe tata.
Du-mă acasă, te rog!
- Nu pot. - De ce?
Tu mă ţii în viaţă.
Acoperă mâna.
Dacă o vede cineva, eşti ca şi moartă.
A funcţionat prea bine. Aţi distrus o maşină superbă.
- Ia te uită cine e! - Cine a fost.
- Mai are doar câteva minute. - O să se trezească mort. Ăsta da, şoc.
E păcat. Aş fi preferat să-l omor mai frumos.
Fata încă respiră.
Are 10 ani pe ceas.
Nu mai spune?!
Cel pe care mi l-a furat avea peste un secol.
Ce? Îl împărţim mai târziu.
E ca un înger picat din cer.
Fortis, las-o!
Fortis!
Uită-te la mine. Te simţi bine?
Nu!
De ce râzi?
- N-am murit. - Dar nici mult nu mai avem de trăit.
Unde mi-a dispărut timpul? Mai am o jumătate de oră.
Ai avut noroc.
- Au fost hoţii de timp. - Toţi din ghetou fură?
Uite cine s-a găsit să vorbească!
- Ajută-mă, Will. Te rog! - Să ghicesc. Acum ai vrea să împărţim?
Vino aici.
Nu-ţi face griji. Nu e prima dată când sunt atât de lefter.
La mine, e prima oară.
- Ce facem? - Orice vom fi nevoiţi.
Haide, trebuie să plecăm!
Dispecerat, daţi-mi porţia zilnică.
Transfer în curs.
Iar trăiţi la limită, dle?
Uite că tot sunt în picioare.
Şi, judecând după lipsa cadavrelor, presupun că şi ei.
Au fost atacaţi.
Au plecat cu numai câteva minute rămase pe ceas.
S-a întors în fostul lui cartier.
Cu ce începem căutarea?
Nu începem. O să vină ei la noi.
Borel!
Borel, deschide! Sunt Will!
Greta...
Unde-i Borel?
E mort.
Mort?!
- De ce? - I-ai dat un deceniu...
S-a îmbătat până a murit când mai avea nouă ani pe ceas.
Dumnezeule!
- Greta, îmi pare rău! - Adio, Will!
- Will, mai avem câteva minute! - Încearcă să te stăpâneşti.
- Adică?! O să murim, Will! - Taci!
- Tu vrei să mori? - Taci!
Sunt diamante adevărate. Fugi!
- Opreşte-te! - Te rog, aşteaptă!
- Reveniţi peste o oră! - N-avem cum.
Poftim!
- Vă dau două zile. - Dar sunt diamante!
Iei cele 48 de ore sau rămâi un cadavru frumos.
Le luăm!
- Să nu scoţi un sunet! - Dă-mi timpul!
Hai să mergem!
Mi s-a îndeplinit dorinţa. Am făcut şi ceva nesăbuit.
Numele tău apare pe multe clădiri.
- E numele tatălui meu. - Oricum, cât valorează el?
Ere întregi.
Cât crezi că ar plăti ca să te recupereze?
Tu chiar n-ai pic de ruşine?
Vă rugăm să depuneţi un minut.
Formează numărul.
Alo?
Dle Weis, dă-mi-l la telefon pe cronometror.
Salut, Will! Cât vrei?
- 1.000 de ani. - N-o să apuci să-i cheltuieşti.
Atunci, distribuie-i pe liniile temporale din Dayton.
Fă-o până mâine, la răsărit, şi o las să se întoarcă acasă.
Will...
Mă tem că, dacă mai vorbeşti ca el, o să ajungi să şi mori ca el.
Tata a murit într-o luptă, încercând să ia timpul altcuiva.
Ştiu. Crima lui n-a fost că a furat timp.
Se ocupa cu lucruri mult mai periculoase.
Te rog, nu face aceeaşi greşeală ca tatăl tău.
- Dayton, Petri Plaza. - Cunosc zona.
- 1.000 de ani în liniile temporale. - 1.000 de ani...
E o nimica toată. Sunt pentru fata noastră.
Nu, sunt pentru ei...
Eşti nebun. Îţi pot lua timpul oricând.
- Şi tu îl poţi lua pe al lor. - Eşti nebun!
Da, sunt nebun.
O să fii în siguranţă aici până la răsărit.
L-am plătit cu ziua. O să dureze ceva ca să mă găsească.
E casa ta asta?
Are apă, e rece, dar tot e ceva.
Poţi să te schimbi de haine, dacă vrei.
- Unde ţi-e familia? - Mama mea a rămas fără timp.
- Asta e rochia ei? - Da.
Şi tatăl tău?
A murit când eram mic.
Era luptător. Avea braţele puternice.
N-a fost cel mai puternic, dar ştia să câştige.
Şi cum se câştigă?
Hai să-ţi arăt.
Le lăsa un mic avantaj, apoi îi lăsa să-i ia timpul,
pentru că ştia că, atunci când ajungi la ultimele secunde,
când ei au impresia că s-a terminat totul,
toţi sunt cu ochii pe ceasul tău...
...şi uită să se uite la ceasul lor.
A murit într-o luptă?
Eu cred că a fost ucis pentru că împărţea câştigurile.
El nu dădea oamenilor numai timp.
Le dădea şi speranţă.
- De când ai vârsta asta? - Am 25 de ani de trei ani.
Eu am 25 de ani de doi ani.
Cum a fost când ţi-a pornit ceasul?
Eram pe stradă. Era să mă doboare.
Anul mi s-a scurs într-o săptămână, aşa multe datorii aveam.
După asta, am trăit de pe o zi pe alta.
La mine, a fost complet diferit.
M-a trezit.
M-am uitat în oglindă. Cred că toată lumea o face.
Doar aşa o să arăţi toată viaţa.
Tata mi-a dat un deceniu drept cadou.
Cred că mă urăşti...
...pe mine şi locurile de unde provin.
Nu e vinovat nimeni pentru ceea ce primeşte la naştere.
Se deschide într-un minut.
Să vedem cât de generos e tatăl tău acum.
AM RĂMAS FĂRĂ TIMP
Cronometrorii nu l-ar fi lăsat s-o facă oricum.
Nu trebuie să spui asta.
Cum crezi că a construit tata atâtea clădiri?
Dând de pomană mii de ani?
Acum ce facem?
Poţi să pleci acasă.
E aglomerat pe stradă. Mă pot mişca fără să fiu văzut.
- Cât mai ai? - 11 ore.
- Cum poţi trăi aşa? - De obicei, nu dormi până târziu.
Cheamă pe cineva să te ajute.
Eu te urmăresc de-aici, să fiu sigur că nu păţeşti ceva.
Te-ai putea împotrivi.
Aş putea să le spun că a fost ideea mea să venim în ghetouri.
Tata m-ar crede. Şi aşa mă consideră iresponsabilă.
Are multă influenţă, Will.
Ţi-ar putea angaja un avocat
şi ar putea face o înţelegere cu cronometrorii.
Sunt convins că acel cronometror nu cade la înţelegeri.
Şi ce-ai de gând să faci? Te apuci de furat?
Se mai numeşte furat dacă e ceva deja furat?
Poftim! Pentru orice eventualitate.
Te aştept aici.
Vă rugăm să depuneţi un minut.
- Tată? - Sylvia?
Nu puteai să te lipseşti nici măcar de-o secundă?!
Aş fi vrut să spun că sunt surprinsă.
- Ai auzit ce-am spus? - Ştii bine că aş face orice pentru tine.
Vor veni după tine. Ei ştiu unde eşti.
Will, ai grijă!
Îmi pare rău să te dezamăgesc, dar nu ţin prea mult timp la mine...
...ca să descurajez hoţii ca tine.
Consideră că e un cadou.
Will, haide!
- Am vrut doar să-l sperii, nu să-l împuşc. - Ai reuşit.
- Ai putea să-mi mulţumeşti. - Mulţumesc.
- Cât mai ai? - Nouă ore.
De ce i-ai mai dat timp? Trebuia să-l fi luat.
Cronometrorii trăiesc de pe o zi pe alta. Ceilalţi vor apărea peste câteva ore.
Putea muri în ghetou. Încă nu-i exclus...
Cronometrorule, unde te grăbeşti?!
Mai stai pe aici! Poate o să-ţi placă de noi după ce-o să ne cunoşti!
- O să creadă că eşti cu mine. - Da.
- Ce mizerie... - Bun venit în lumea mea.
Înapoi!
Ai fost împuşcat? Credeam că o să rămâi fără timp.
De unde ai timpul?
Ce facem? Nu mai putem sta prea mult cu maşina asta.
E o maşină a poliţiei.
Atunci, hai să arestăm pe cineva.
Aveam viteză prea mare?
Nu suficient de mare. Ai greşit că ai oprit.
Ia să vedem pe cine ai în spate.
Trebuie să fie ceva ce nu foloseşte nimeni.
S-a descărcat! Am vrut doar să ajut.
Ieşi!
Ţi-aş cere banii sau viaţa, dar dacă banii tot sunt viaţa ta...
Cum îndrăzneşti să furi de la mine?!
Nu considera că-i fur. Gândeşte-te că-i iau înapoi.
O să te las cu ce-am avut şi eu aproape în fiecare zi din viaţa mea.
- O zi. - O singură zi?! Eşti nebun!
Ai putea face multe într-o zi.
Frumoşi cercei!
- Îţi eram datori cu ăştia. - Nu trebuia...
Tu, ieşi!
Will Salas, suspectul principal pentru uciderea lui Henry Hamilton,
se crede că e însoţit de Sylvia Weis,
fiica magnatului financiar Philippe Weis.
Cetăţenii sunt sfătuiţi să fie extrem de atenţi...
Ne stă bine împreună.
Nu scrie că eşti căutată.
Dar nici că nu sunt căutată.
Ai uitat că am împuşcat un poliţist.
- Recunosc, nu prea bine. - A fost prima dată?
Poţi să le spui că eu te-am obligat să faci tot.
- O să te poţi întoarce. - La ce?
Oare chiar trebuie să-mi trăiesc viaţa încercând să nu mor din greşeală?
Mulţi oameni ar spune că situaţia actuală e o greşeală.
Eu n-am de ales.
Încep să cred că nici eu n-am de ales.
Vreau să vă reasigur pe toţi că nu aveţi motive de îngrijorare.
Nu s-a plătit nicio răscumpărare.
- Zona ta e în risc, Philippe. - Astfel, riscăm şi noi.
Se pot răspândi.
Prea mult timp pe mâna cui nu trebuie ar putea prăbuşi piaţa.
Problema cu ostaticii va fi rezolvată în cel mai scurt timp.
Domnule!
Totul e sub control.
Vorbim mai târziu.
Cronometrorule, după acest incident regretabil,
chiar nu e necesar să vii aici personal.
Mă tem că e necesar.
Când ne putem aştepta la salvare?
Asta e şi ideea. Nu cred că vrea să fie salvată.
Domnule Leon...
Raymond... Pot să-ţi spun aşa?
Mă consider singurul vinovat. Eu l-am invitat în casa mea.
Avea foarte mult timp, aşa că n-aveam de unde să ştiu.
Desigur, Sylvia şi-a făcut-o cu mâna ei
din cauza lipsei vigilenţei.
De-asta încerc s-o ţin aproape de mine.
Dar e clar că se află sub controlul lui Will Salas.
Dacă e vorba de resurse, contribui cu mare plăcere.
E scandalos cu cât îi plătim pe cronometrorii noştri.
Am emis un mandat de arestare pe numele fiicei dvs.
Dacă vă contactează şi o ajutaţi în vreun fel,
voi emite un mandat de arestare şi pe numele dvs.
Nu există nimic să nu pot cumpăra.
Câţi ani vrei?
Nu există suficienţi ani. Nici măcar în viaţa ta, dle Weis.
Noapte bună!
Ăsta se numeşte trăgaci.
Apeşi pe el doar dacă eşti sigură că vrei să împuşti ceva.
- Am vrut să împuşc ceva. - Desigur.
Will, dacă ai avea mult timp...
...chiar l-ai da altora?
Niciodată n-am avut mai mult de o zi. Cât timp ai nevoie?
Cum să trăieşti când alţii mor lângă tine?
Nu te uiţi. Închizi ochii.
Te-aş putea ajuta să faci rost de cât timp vrei.
Vreau să împrumut o lună. Care e dobânda?
La cursul de azi, 30%.
- N-aş putea să-l replătesc. - Putem cădea la o înţelegere.
Hai să mergem!
Doamnelor şi domnilor, vă anunţ cu mare plăcere
că Banca de Împrumuturi Temporale Weis
vă oferă împrumuturi fără dobândă şi fără rambursare.
- Serviţi-vă! Luaţi-vă o zi! - Chiar şi o lună, un an!
- Hai, serviţi-vă! Luaţi-l! - Luaţi timpul! E gratis!
Credeaţi că nu se uită nimeni la ceasurile voastre?
Hai, căraţi-vă sau vă confisc fiecare secundă!
O fi crezut că e un "drive-through".
Întoarce-te! Nu mişca!
Nu am prea mult la mine. Tot ce am, dau altora.
Ştiu.
Da, domnule, ştiu.
Sunt nişte ani care n-au ce căuta acolo.
O să-l opresc, domnule.
Nu înţelege că le face rău chiar celor pe care vrea să-i ajute?
Ia uite, ce de ani!
Da. E amuzant că am avut timp să-mi iau şi un pistol.
Să nu facem ceva ce-aş putea regreta.
Care a fost faza? Unde sunt zilele murdare?
Azi, Sylvia Weis a retras o parte din moştenirea ei
când, alături de Will Salas, a jefuit banca tatălui ei
a şasea oară săptămâna asta.
I-am dat totul.
Vrea să mă omoare?
Tu o omorai pe ea, Philippe.
O sufocai.
Ne sufoci pe toţi.
Sec.
E o mână bună...
...doar că nu la fel de bună ca asta.
N-ai uitat să joci cărţi.
Oare de ce-am acceptat să joc poker pe dezbrăcate cu tine?
Chiar aşa...
Domnule! Încă sunt acolo.
De unde aţi ştiut, dle?
Aici sunt orele şi zilele. Le aruncă pe toate.
Şi aici m-aş ascunde şi eu.
Îmbracă-te!
Opreşte-te!
- Suntem blocaţi! - Ba nu!
- Sari! Ei n-o s-o facă! - Nici noi n-ar trebui să sărim!
Haide!
Vezi? N-o să sară.
- S-a zis cu teoria ta. - Fir-ar să fie!
Aici! Haide!
Opriţi-vă!
Îţi spun, o să renunţe înaintea noastră.
- Eşti sigur? - Nu!
- Fugi! - Nu pot!
Ba poţi! Hai!
Incredibil!
Ia staţi!
Îmi păreţi cunoscuţi.
Dar acum?
- Bun venit la Century. - Vrem o cameră liniştită.
- Câte camere vreţi? - Pe toate.
Ne gândeam să stăm aici pe termen lung.
Ne putem baza pe discreţia angajaţilor?
Sunt sigură că da.
Îmi pare rău, sunt ocupate toate camerele.
Bine.
Nu pleacă nimeni nicăieri!
Ştiţi pe cine caut.
Îl caut pe cel care i-a dat acestui om o lună.
O să vă curăţ ceasurile tuturor până cineva spune ceva ce vreau să aud.
Nu aud nimic.
Luaţi-le timpul tuturor!
Stai! Te rog!
Nu ştiu unde sunt.
Te rog!
Cred că tu urmezi.
În sfârşit! Cineva se poartă rezonabil.
Vreau să împărţim recompensa.
Tinere prieten...
O să-ţi primeşti recompensa.
RECOMPENSĂ 10 ANI
Zece ani.
E insultător!
Dacă ne prind...
Nu se poate să nu ne omoare, nu?
Regreţi ce-ai făcut?
Mi-ai salvat viaţa.
Când?
Acum.
Şi în fiecare zi de când te-am cunoscut.
Uiţi că era să şi fii ucisă de câteva ori.
Sunt dispusă să trec cu vederea asta.
Sărmana fată bogată!
N-am avut niciodată ocazia să-ţi mulţumesc pentru timp.
Sunt puţin surprins că ai rămas.
Pentru viaţă o faci, nu-i aşa?
Aici, nu încetezi să trăieşti până nu mori pe bune.
Există multe alte căi de a muri pe-aici.
Am auzit că-L vezi pe Dumnezeu înainte de moarte.
Desigur, e prietenul tău, pe care mă bucur că-l reîntâlnesc.
Ai provocat cam multe probleme. De obicei, eu fac asta.
Nu înţelegi?
Cronometrorii mă lasă în pace pentru că eu am limite.
Fur de la semenii mei.
Situaţia e destul de gravă. Acum, trebuie să reinstaurez ordinea.
Din fericire pentru tine,
nu-mi place să omor oamenii cu sânge rece.
Îi omor, dar...
...prefer să n-o fac.
Cred că meriţi să lupţi.
Jucăm până la zero.
Care-i rostul? Dacă pierd, mor. Dacă o să câştig, ei o să mă omoare.
- Dacă nu te lupţi, o să te omor acum. - Iar ea?
După ce te omor pe tine, mă ocup şi de ea.
Da, şi de timpul ei.
Apoi o să-mi iau recompensa pentru că am îndreptat lucrurile.
Pe-aici!
După atâta timp furat...
Nu vă referiţi la timpul pe care l-a dat altora, dle?
Chiar şi dvs?
Eu am dedicat 50 de ani din viaţă acestei slujbe.
N-am de gând să permit să fie risipiţi.
Hai să mergem!
Îmi pare rău să vă anunţ,
dar, mâine, n-o să mai aveţi timp de stat degeaba.
DOBÂNDA PENTRU ÎMPRUMUTURI DE TIMP: 37%
Fir-ar să fie!
Am pierdut. N-am făcut niciun bine.
- Măcar am încercat. - Nu, nu pricepi.
Nu trebuie decât să ridice costul traiului.
100, 200 de ani, 1000! Nu ajută cu nimic!
- Şi ce facem? Ne oprim? - N-avem cum să câştigăm.
Sunt intangibili. Timpul furat nu contează cu nimic pentru ei.
Ce-ar conta, atunci? Ce i-ar durea?
Un milion de ani! Ai atâta timp la tine?
Probabil chiar ar fi nevoie de atâta timp.
Hai să ne predăm.
Opreşte-te!
Sunt Sylvia Weis.
Vreau să mă predau, dar numai tatălui meu.
Sylvia!
Bună, tati!
Rămâi pe loc!
Ai angajat mai multe gărzi de corp de când nu ne-am mai văzut.
Din cauza ta, am nevoie de ei.
Ai unul în plus.
Armele jos! Acum!
Lăsaţi-le jos!
Hai să facem o plimbare!
Ai fura de la propriul tău tată?
Se mai numeşte furt dacă timpul e deja furat?
Care e combinaţia?
Nu e ziua mea de naştere.
Îmi imaginez că ai început să regreţi acea zi.
Încearcă 12-2-18-09.
E ziua de naştere a lui Darwin.
Supravieţuirea celui mai puternic.
Am dat mită secole întregi numai ca să intrăm aici.
Ia să vedem ce-am obţinut.
Timp de calitate.
Chiar e omul cu un milion de ani.
E primul meu milionul. Nu va fi nici ultimul.
- Ştii cât bine ar putea face? - Ştiu cât rău ar putea face.
Încearcă să înţelegi.
Chiar dacă ai împărţi câte un an la un milion de oameni,
doar le-ai prelungi agonia.
Le prelungim vieţile!
A da zonei greşite un milion de ani...
...ar putea prăbuşi sistemul.
Să sperăm că da.
Oamenii nu sunt făcuţi să trăiască aşa.
Nu suntem concepuţi ca să trăim o veşnicie.
Dar mă întreb, tată, dacă ai trăit vreo zi din viaţa ta.
Zău aşa?
Poate ai stricat echilibrul unei generaţii,
poate chiar două,
dar nu vă amăgiţi, deoarece, la final, nu se va schimba nimic.
Toţi vor să trăiască veşnic.
Toţi cred că au şansa să trăiască pentru totdeauna,
chiar dacă toate dovezile arată contrariul.
Toţi cred că vor fi excepţia.
Adevărul e că, pentru a fi nemuritor, trebuie să moară mulţi oameni.
Nimeni nu trebuie să fie nemuritor dacă e nevoie să moară un om!
Ce se aude?
Ce-a fost asta? Ce s-a întâmplat?!
Trebuie să fie o greşeală.
S-a pierdut un milion de ani din New Greenwich.
Nu e nicio greşeală!
- Trebuie să fie, dle! - Nu e nicio greşeală!
Ei sunt.
Ia o lună.
Dispecerat, ce vezi?
E mult trafic în zonă, dle.
Care maşină merge cel mai încet?
Aveţi un milion de ani la voi. E clar că nu vă grăbiţi.
Dacă o să funcţioneze...
Trebuie să facem rost de mai mult timp.
Dayton nu e singura zonă căreia i-ar prinde bine anii.
Încarcă-mi raţia zilnică. Mai bine, lasă! I-am prins!
Ordin nou! Trageţi fără avertisment!
În New Greenwich? E ilegal, dle!
E ilegal şi să ieşi cu un milion de ani din zonă.
Nu au voie să părăsească zona cu milionul de ani! Foc de voie!
Vă rugăm să nu treceţi marcajul!
Nu te opri!
Suntem aproape! Suntem bine!
Ai întârziat.
Nu vrei un minut?
Fugi!
Unde-i capsula noastră?
E prea târziu!
- Ai pierdut cam mult timp, dle Leon. - Se pare că nici tu nu prea mai ai.
Au primit timp!
Fugi!
Stai!
Coboară din maşină!
Trebuie să ajungem în Livingston.
- O să reuşim! - Crezi?
- Te simţi bine? - Da.
Opriţi-vă!
Fugi, nu glumă!
Şi tu.
Eşti de-aici, nu-i aşa?
A fost cu mult timp în urmă.
Mi-am dat seama cum să fac să scap.
Şi acum te asiguri că nimeni altcineva nu mai scapă.
Aşa trebuie să fie.
N-am pornit eu ceasul.
Nu pot nici să-l dau înapoi.
Eu am grijă să meargă înainte. Ţin evidenţa timpului.
Ţii evidenţa...
O să am nevoie de timpul împrumutat de la mine.
Asta, dacă nu vrei să murim în drum spre execuţie.
Nu avem suficient timp.
Unul dintre noi poate ajunge!
Ia-mi timpul!
- Ia-l tu pe al meu! - Nu!
- Tu poţi ajunge acolo, eu nu pot. - Nu!
- Ba da! - Nu!
- Te rog... - Nu!
Avem timp.
- Poftim? - Timpul cronometrorului!
Fugi!
Am nevoie de timp!
Transfer de timp!
- Cât ai luat? - O zi.
Putem face multe într-o zi.
Domnule, faceţi ceva!
S-a făcut deja.
Acestea sunt ultimele imagini din Dayton.
Cetăţenii au ieşit pe străzi.
Există atât de mult timp furat în circulaţie,
încât fabricile din Dayton zac goale.
Acum, cetăţenii trec în alte zone.
Aici, intră în New Greenwich.
Deşi autorităţile susţin că au situaţia sub control,
alţii se tem că sistemul se va prăbuşi inevitabil.
Vă vom ţine la curent cu noi informaţii.
- Dle, am pierdut zona 8. - Şi zona 10.
- Se împrăştie. - Ce facem, domnule?
Mergem acasă.
Fugarii Will Salas şi Sylvia Weis încă nu au fost găsiţi.
Autorităţile continuă să apeleze la ajutorul publicului
pentru aducerea infractorilor în faţa justiţiei.
Eu ţi-am spus că există bănci mai mari.
Era să-ţi ratezi cariera.
sincronizarea BluRay: dracusorr
Traducerea: al3x04 & veveriţa_bc www.subtitrări-noi.ro & www.titrări.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro