Creatorii de coşmaruri
Alo, Recepţia.
Saperstein la telefon. Unde e ?
A trecut de Recepţie ?
Aşa. Aduceţi-l aici.
Vine.
Bun.
Trent ?
John J.
Cazaţi-l în celula nr. 9.
Ticălosule !
Ţineţi-l bine.
Băgaţi-l înăuntru !
Nu, nu pe mine !
Nu, stai !
E nedrept.
Ascultă, îmi pare rău că te-am lovit în boaşe !
Am nimerit din întâmplare !
Aşteaptă !
Nu sunt nebun.
Mă auzi ?
Nu sunt nebun !
Dacă el nu e nebun, nici eu nu sunt !
Nici eu !
Nu sunt nebun !
'Tocmai am început.'
Nu formaţia asta...
'Aşa că dă-mi drumul.'
E un final dezastruos.
Acesta nu e sfârşitul.
Nu l-ai citit încă.
Bun.
A sosit în această după-amiază ?
Da. Cum aţi ajuns atât de repede ?
Am monitorizat toate internările...
prin canalele radio ale poliţiei şi ale salvărilor.
Acesta se potriveşte simptomelor.
Credeţi că este unul dintre ei ?
D-le Saperstein, vă garantez...
că am venit pentru a afla acest lucru.
Cred că evenimentele au degenerat pe afară...
dacă aţi ajuns până aici.
Aici este ?
A cerut ceva ?
Doar...
un singur lucru.
O...
bucată de cărbune.
Stai puţin.
Ce s-a întâmplat ?
Numele meu este Dr. Wrenn...
şi voi încerca să te scot din acest loc.
După ce am zugrăvit ?
Nu. Cred că voi rămâne aici.
E un paznic aici, unul cu testiculele umflate...
care jură că vrei să ieşi.
Ei bine...
m-am răzgândit.
Înţeleg.
Crucile sunt bine realizate.
Şi-ar dori să te ţină încuiat aici...
când le vor vedea, nu-i aşa, John ?
Ai o ţigare ?
Vrei să auzi despre 'ei', nu ?
Despre ce ?
Despre 'ei'.
Orice paranoic sau schizofrenic îi are...
prietenii nevăzuţi.
Iar tu vrei să îţi povestesc despre 'ei', nu ?
Aş vrea să ştiu cum ai ajuns aici.
Lucrurile se precipită pe afară, nu-i aşa ?
Hai să vorbim despre tine.
E timpul tău.
Sunt un...
Eram un detectiv particular de asigurări.
Verificăm contracte ieşite din comun, fraude...
lucruri obişnuite.
La un moment dat, lucrăm pentru o firmă de aici, din oraş.
Şi totul a început odată cu acea dispariţie.
Sutter Cane...
a dispărut.
E cam cald aici, nu-i aşa ?
Frige.
Cât trebuie să mai stau ?
Vreau să spun...
m-am ocupat de toată hârţogăraia.
Cecul ar fi trebuit să sosească de acum trei săptămâni.
Aşa e ? Nu e aşa ?
Da, de obicei aşa se procedează...
dar mai am câteva întrebări despre incendiu.
Alte întrebări.
V-am răspuns la toate întrebările.
E prea mult.
Ar fi trebuit să fie rezolvată până acum.
În câteva minute terminăm.
Vedeţi, Robby e patronul acestei firme.
Iar el m-a angajat pentru a fi sigur că lucrurile decurg cum trebuie, înţelegeţi ?
E doar un amănunt, dar, vedeţi...
Robby crede că d-voastră aţi fost cel care...
şi-a incendiat propriul depozit din Bulevardul de Nord.
Eu ? Asta-i o porcărie.
Toată marfa mea era acolo.
Acolo era toată viaţa mea.
Credeţi-mă că vă înţeleg.
Chiar aţi început să transpiraţi.
Vreţi să pornesc aerul condiţionat ?
Nu, mă simt bine.
- Sigur ? - Da.
Nu prea mai am timp.
Ar fi trebuit să mă întâlnesc cu soţia mea.
A, cu soţia d-voastră.
O doamnă minunată.
O cunoaşteţi ?
Nu chiar. Doar am discutat puţin.
Atunci când am verificat ce mi-aţi povestit.
Am făcut nişte fotografii...
cu soţia d-voastră...
purtând diverse accesorii vestimentare...
care aţi declarat că ar fi fost distruse în incendiu.
Nu, e imposibil.
Nu, lucrurile acestea i le-am cumpărat eu.
Vedeţi, problema este că...
atunci când am vorbit cu ea...
s-a dovedit că ştia mai multe decât ar fi crezut că ştie.
Mai ales...
Mai ales după ce i-am arătat fotografiile cu d-şoara Palminteri...
care pare că este îmbrăcată...
cu alte articole vestimentare ce le-aţi declarat că fiind distruse de incendiu.
D-şoara Palminteri ?
D-şoara Rosa Palminteri.
Vă dau un sfat.
Dacă vreţi să faceţi o ilegalitate, n-o implicaţi pe soţie.
Sau dacă o faceţi...
nu o înşelaţi pe la spate cu altele.
Trent, minunat.
Toţi spun că eşti cel mai talentat în această profesie.
Dar să te văd pe viu, adică să te văd lucrând...
e incredibil.
Chiar nu a fost atât de greu, Robby.
Nevastă-sa mă plăcea.
Şi, în afară de asta, era un amator.
E prea uşor cu amatorii.
Încerci să-ţi dai seama cine e amator şi cine e profesionist.
Atunci e distracţie adevărată, când dai peste un profesionist.
Ştii, cei mai mulţi dintre agenţii mei...
n-ar fi în stare să miroasă o porcărie...
nici dacă ar sta cu nasul lipit de ea, dar tu...
tu nu dai greş niciodată.
Ce să greşesc ?
Înveţi să te aştepţi la ce-i mai rău în oameni, şi asta-i tot.
Fiecare îşi joacă partitura.
Iar eu rămân să fac curăţenie.
Îţi propun ceva.
Nu mai lucra pe cont propriu, intra în echipa mea.
Vei câştiga bine.
Renunţă, Robby.
Mi-e bine de unul singur. Nu-mi comanda nimeni ce să fac.
Sunt independent, deci sunt fericit.
Bine, atunci mai ajută-mă la un caz.
Am nişte probleme cu Arcane.
Cu editură ?
Da, cel mai mare client al meu.
Pretind despăgubiri ce m-ar putea costa câteva milioane.
Aş vrea să începi să te ocupi de acest caz chiar acum.
Pentru ce pretind despăgubiri ?
Sutter Cane a dispărut.
Cine ?
Sutter Cane.
Îl citeşti pe Sutter Cane ?
Poftim ?
Scriitorul de literatură horror Sutter Cane...
un fenomen inofensiv...
sau un profet periculos ?
Acestea imagini sunt filmate în cursul zilei de astăzi, în faţa unui magazin de cărţi.
Poliţia crede că dezordinea a început...
din cauză că magazinele nu au putut face faţă cererii...
de înscrieri pentru viitoarea carte a lui Sutter Cane...
'În pragul nebuniei'.
Când a devenit ficţiunea o religie ?
Sunt admiratorii lui periculoşi ?
Doar dacă pui la socoteală topoarele.
Au mai fost alte 18 magazine...
D-le Trent, dl Harglow vă poate primi acum.
Mulţumesc.
Nu mă asculţi. Aveam nevoie de ea ieri.
Dacă mai aştepţi, va intra pe prima pagină.
Rezolvă !
Sunt Jackson Harglow, d-le Trent. Încântat să vă cunosc.
E plăcerea mea.
Scuzaţi agitaţia.
Trecem printr-un fel de criză.
Toată lumea să iasă, vă rog.
Trebuie să discut cu dl Trent.
Spuneţi-i Sylviei să-mi preia mesajele şi trimiteţi-o pe Linda la mine.
Convingător. Era să plec şi eu.
Luaţi loc, vă rog.
Mi-am cam pierdut răbdarea în aceste zile.
D-le Trent, aţi auzit de editura Arcane ?
În afară de faptul că...
v-aţi asigurat la compania pentru care lucrez...
nu mai ştiu nimic despre Arcane. Îmi pare rău.
Obişnuiţi să citiţi ?
Linda Styles, John Trent.
Linda se ocupă cu cititul. Este unul dintre cei mai buni editori ai noştri.
De când s-a angajat la noi...
s-a ocupat numai de Sutter Cane.
Nu el scrie porcăriile alea horror ?
Poate că este prea sofisticat pentru d-voastră.
Sutter Cane este...
cel mai citit autor al secolului.
Puteţi să-l uitaţi pe Stephen King.
Câne i-a întrecut pe toţi.
Şi ce i s-a întâmplat acestei găini cu ouă de aur ?
Câne a dispărut acum două luni fără urmă.
Poliţia nu a descoperit nimic.
Care a fost ultima persoană cu care a intrat în contact ?
Agentul său.
Câne i-a trimis câteva capitole...
din noua sa carte cu două săptămâni în urmă.
Într-un plic maro, închis, fără adresă expeditorului.
Îmi pare rău. Nu vă deranjează, nu ?
Şi ce a avut de spus agentul ?
Aţi auzit ce voia să spună.
Despre ce vorbiţi ?
Am înţeles că eraţi acolo...
când bietul om a înnebunit în mijlocul Manhattanului.
Aţi fost martor la acea scenă, nu ?
Nebunul cu un topor în mână ? El era agentul lui Cane ?
Greu de crezut, nu-i aşa ?
Aş fi crezut că cineva ce-l depăşeşte la vânzări pe Stephen King...
ar putea găsi un reprezentant mai bun.
Mă scuzaţi.
A fost o glumă.
Nu suntem într-o asemenea dispoziţie.
Discutăm imediat, d-le Trent.
Mulţumesc.
Câne reprezintă o franciză de un bilion de dolari.
Este coloana vertebrală a acestei companii.
Am vândut deja exclusivitatea pentru noua lui carte unui producător de filme...
ca şi drepturile de publicare în 18 limbi.
Cartea pe care nu o găsiţi ?
Agentul său a găsit-o, sau cel puţin o parte din ea.
Credeţi că răsfoit această ultimă capodopera...
şi a înnebunit brusc ?
Cred că e minunat.
E un mijloc de promovare al editurii, multă publicitate.
Nu a fost o simplă manevră publicitară.
Aţi fost acolo.
Se ştie că nuvelele lui Cane îi afectează...
pe cei mai labili cititori ai săi.
Îi afectează ? Cum ?
Dezorientare, pierderi de memorie...
reacţii paranoide.
Şi oamenii plătesc pentru asta ? Interesant.
Să o adăugaţi în dosarul de prezentare.
Avem nevoie de tine.
Bine. De ce nu am ieşi împreună, după ce termini munca ?
Să căutăm prin hârtiile lui.
Nu prea cred.
Trebuie să văd contractele lui, actele, ştii despre ce-i vorba.
Imposibil. Agentul lui era ca un tampon între noi.
Nici măcar nu ştim unde locuia Cane.
Dar ce ştiţi ?
Cam cu un an înainte de a dispărea...
operele sale au devenit mai ciudate, mai extravagante decât erau până atunci.
El a devenit convins că scrierile sale nu erau ficţiune, ci pură realitate.
Apoi scrierile sale au încetat să ne mai parvină.
Trebuie să ştiu dacă este în viaţă sau a murit.
Am nevoie de cartea lui.
Am amânat lansarea cât de mult am putut.
Fanii lui devin din ce în ce mai nerăbdători.
Porcăriile astea chiar se vând, nu ?
Mai mult decât ţi-ai putea închipui. Eşti surprins ?
Nimic nu mă mai surprinde.
Am distrus atmosferă, am distrus oceanele, ne-am distrus reciproc.
De ce nu am termina treaba...
aruncându-ne creierii în vasul de la toaletă ?
De ce nu ai încercat să-i citeşti cărţile ?
Poate vei reuşi să-l înţelegi.
Ai vreo carte pe casetă ?
Vrei şi tu, amice ?
Nu, linişteşte-te, Robby.
E o înşelătorie, bineînţeles că da.
Ştii...
tot comportamentul ăsta ciudat al celor ce îi citesc cărţile...
agentul ce o ia razna, şi tot aşa...
mă duce cu gândul la o isterie colectivă, nu-i aşa ?
E ca un... fenomen cultural.
E o nebunie. Eu mă abţin.
E evenimentul anului. Ceva de genul ăsta.
Da, pentru Dumnezeu, e ciudat.
Nu, e o înscenare.
Trebuie doar să descopăr cum a fost aranjat.
E doar o chestiune de timp.
Şi tu ?
Doamne, mi-a stat inima, mie îmi spui ?
Revolte izolate continua să izbucnească pe Coasta de est...
şi noi relatări ale violenţei, din Boston până în Philadelphia...
sosesc în continuare.
Poliţia declară că toţi cei implicaţi...
au citit ultima carte...
a autorului de literatură horror Sutter Cane...
'Oroarea din Hobb's End'.
Mai mulţi poliţişti au fost atacaţi...
şi mai mult de 380 de persoane, bărbaţi şi femei...
au fost încarceraţi în New York.
Doi ofiţeri au fost ucişi în Boston...
în timpul atacului unei mulţimi furioase.
Care este cauza acestei odioase şi inexplicabile nebunii...
ce ne ameninţa viaţa ?
Ce se întâmplă ?
Pot să văd.
Acum avem un editorial...
Poftim ?
Te vede.
Minunat. Eu...
Transmite-i salutări.
Salut, Robby. Da, nu prea mult.
Am luat câteva din cărţile acestui Sutter Cane.
Le-am citit.
Ei bine...
Literatura horror. Sunt uşor digerabile.
Toate par a avea aceeaşi intrigă.
Arătări în întuneric, oameni ce înnebunesc...
apoi se transformă în monştri.
Chestia amuzantă e că sunt scrise mult mai bine...
decât te-ai aştepta.
Într-un fel te prind.
Nu ştiu dacă e din cauza felului în care sunt scrise...
sau a felului în care realizează descrierile, orice-ar fi, mă rog...
Nu, nu te prosti.
Vrei şi tu, amice ?
El te vede.
Poftim ?
E prea ciudat.
Minunat.
Unde te-ai duce ?
Presupunând că ai plecat undeva.
Interesant.
Acum ştiu de ce Cane şi-a ilustrat singur coperţile cărţilor.
Vezi asta ? E o hartă.
Punctul roşu este Hobb's End.
Nu există pe nici o hartă obişnuită, dar priveşte aici.
Cele două hărţi se potrivesc.
Fie că îţi place sau nu...
Coperţile cărţilor lui Cane indică faptul că Hobb's End...
este undeva în mijlocul New Englandu-ului.
Spui că a plecat într-un loc ce nu există cu adevărat ?
E un loc concret, într-un stat concret.
În New Hampshire, pentru a fi mai precis.
Dar nu există pe hartă.
Nu îl găsim pe hărţile noi, dar poate exista pe hărţile mai vechi.
Există nenumărate oraşe uitate de toţi pe tot cuprinsul ţării.
Nu sunt toate acestea premisele unui concurs de succes ?
Puneţi fiecare piesă la locul ei, găsiţi oraşul...
şi veţi câştiga o cutie Sutter Cane.
Cum puteţi fi atât de sigur că e acolo ?
Trebuie să merg acolo pentru a fi sigur.
Sunteţi sigur că vreţi să-l caut ?
Nu vreau să spun că aţi minţi...
că aţi vrea să fraudaţi agenţia...
dar iertaţi-mă că vă spun...
mie îmi sună ca o mare cacealma.
Şi dacă îmi spuneţi adevărul...
dacă vreţi cu adevărat că scriitorul să se întoarcă...
dacă doriţi cu adevărat nouă lui carte...
atunci e în interesul amândurora...
să mă duc acolo şi să-l găsesc.
Nu avem nimic de ascuns, d-le Trent.
Vrem doar partea ce ni se cuvine din afacere în caz că el este mort...
sau drepturile noastre dacă el trăieşte.
Presupunând că nici d-voastră nu aveţi nimic de ascuns...
sunt sigur că nu va deranja dacă d-şoara Styles...
vă va însoţi în această călătorie.
Sigur, e pe banii voştri.
America...
cea frumoasă...
De la ţărm la...
... sclipire...
Cine ? Cum ?
Te-ai trezit.
Nu puteai să mă trezeşti mai uşor, nesimţitule ?
Dar ce-am făcut ?
Ne-am rătăcit.
Ne-am rătăcit pentru că nu există nici o aşezare cu numele Hobb's End.
Vom vedea.
Niciodată, dar niciodată...
să nu arunci cu chipsuri în şofer.
La naiba. Drace.
Măgarule.
Styles, pot să te întreb ceva ?
Chiar îţi place să lucrezi cu Sutter Cane ?
Chiar îţi place să urmăreşti oamenii ?
Da. Demasc fraudele, înşelătoriile...
şi da, îmi place.
Ai demascat vreodată vreun cunoscut ?
Bineînţeles că da.
Nu e nici o diferenţă.
Vezi tu, în meseria mea descoperi repede...
ce e în stare fiecare să facă.
Tot ceea ce simţi chiar se întâmplă.
Nu prea mai ai în ce să crezi.
Da. Dar, pe de altă parte...
nu prea mai ai nici de ce să fii dezamăgit.
Crede-mă, cu cât dispărem mai repede, cu atât mai bine.
Asta parcă ar veni de la Cane.
Nu e adevărat.
Tu eşti un fan al lui Cane.
Îmi place doar sentimentul de teamă.
Iar opera lui Cane mă înfricoşează.
Ce e atât de interesant în a-ţi fi teamă ?
Nu e nimic real.
Nu e real din punctul tău de vedere...
iar în acest moment chiar aşa e.
Ceea ce mă sperie pe mine la opera lui Cane...
este faptul că ficţiunea ar putea deveni realitate.
Stai. Noi nu vorbim de realitate acum.
Vorbim despre ficţiune. E cu totul altceva.
Realitatea este percepută altfel de fiecare.
Sănătatea mentală şi nebunia îşi pot inversa locurile...
dacă nebunia ar deveni majoritara.
Te-ai putea trezi închis într-o celulă capitonată...
întrebându-te ce s-a schimbat în jurul tău.
Aşa ceva nu mi se va întâmpla.
S-ar întâmpla dacă ai realiza...
că tot ce ştiai nu mai există.
Te-ai simţi singur dacă ai şti că eşti ultimul rămas.
'Nu doar în Manhattan...'
'ci şi în Long lsland s-au mai petrecut evenimente...'
'legate de acest fapt.'
'Nu cred asta. De fapt, ce vrei să spui ?'
'Vrei să spui că e un soi de maladie...'
'ce se răspândeşte în toată ţara ?'
'Este o dependenţă a oamenilor'
'de fanteziile ce reies din cărţi.'
'Cum poate deveni asta o dependentă ?'
'Mă refer la cuvinte.'
'Sau este ceva creat de presă ?'
'Cred că este o exagerare.'
Dumnezeule.
Am văzut...
O vacă, o oaie, un porc ? Ce ai văzut ?
Nu contează. Nu era nimic.
Bine.
Nu-l mişca !
Trăieşte ?
Nu ştiu.
Nu te mişca.
Îţi aduce o pătură, stai liniştit.
Nu pot ieşi.
Nu te mişca.
Nu mă vor lăsa să plec.
Şi-a revenit ?
Să mergem.
Vom anunţa poliţia din următorul oraş.
Te simţi bine ?
Nu pot să cred.
Am dormit toată noaptea.
Îţi mulţumesc că ai condus până aici.
Ce s-a întâmplat ?
Priveşte.
Styles, este formidabilă. L-am găsit.
Ce s-a întâmplat ?
Condu tu.
Foarte frumos.
O stradă principală obişnuită.
Isuse.
Antichităţi.
Priveşte vechiturile astea.
Mă întreb unde fabricau porcăriile astea.
Priveşte.
Copiii aceia.
Nu îi vezi ?
Unde e toată lumea ?
Aceasta e imaginea oraşului perfect...
şi nu e nimeni prin preajmă.
Vino.
Styles, cum de ai ştiut să ajungi aici ?
Credeam că nu ai mai fost aici niciodată.
Nu ştiam. Dar am citit despre acest loc.
Ca şi tine.
Nu e nimic acum.
Dar ar fi trebuit să fie plină cu tot felul de chestii stranii...
îţi aduci aminte ?
Într-una din nopţi, cei din oraş au zărit ceva mişcându-se aici...
ceva uriaş, cu nişte şerpi în loc de braţe.
'Oroarea din Hobb's End.'
Hotelul din care...
'Oroarea din Hobb's End.'
Styles, ştii la ce mă gândesc ?
Acest oraş ar putea avea potenţial turistic.
Gândeşte-te citi turişti ar putea veni, de exemplu, său...
În spatele nostru ar trebui să fie un tablou.
Frumos.
Aici e o scândură desprinsă din pardoseală.
Bună dimineaţa.
Vă pot fi cu ceva de folos ?
Sper că da.
Am vrea o cameră, vă rog.
Suntem în drum spre Boston.
Ne gândeam că ne putem...
odihni puţin în acest vestit oraş.
Vestit ?
Da, prin legăturile sale cu Sutton Cane.
Sutter şi mai cum ?
Câne. Am auzit că pe aici, pe undeva s-a născut...
şi, de curând, s-a întors pentru o vreme.
Nu cunosc pe nimeni cu acest nume.
Nu prea mai trece nimeni pe aici de ceva timp.
Daţi-mi voie să vă dau cheia.
Trebuie să plătesc înainte sau să vă las cartea de credit ?
Se vede că sunteţi de la oraş.
D-şoara Styles, dacă asta ai văzut, atunci...
presupun că ar trebui să fie puţin ... neliniştitor.
Asta m-ar speria şi pe mine.
Dar indiferent de ceea ce ai văzut, indiferent de ceea ce crezi...
nu ne aflăm într-o ficţiune creată de Sutton Cane.
Toţi sunt aici.
Personajul dnei Pickman din carte este unul lunatic...
care îşi ciopârteşte soţul.
Cel mai mare rău pe care-l poate face...
bătrânică aceea simpatică de jos...
este să-şi clătească placă dentară în berea soţului său.
Trent, ştiu că ai impresia că totul este o înscenare.
Dar ascultă-mă puţin, te rog.
Dacă opera lui Cane nu este o ficţiune ?
Pentru numele lui Dumnezeu.
Aceasta este realitatea.
Ai auzit ?
Realitate.
Dacă tu spui că este o ficţiune...
fereastra aceasta ar trebui să dea...
spre o biserică bizantină neagră, cu turle înalte de 100 metri...
cu acoperişurile aurite.
Priveşte.
Vezi ? Realitatea.
Nu ai citit cu atenţie.
Biserica se vede dinspre est.
'Acest loc a fost odată sălaşul unui demon...'
'încă dinaintea apariţiei oamenilor pe pământ...'
'mai întins decât universul.'
'Era un loc al durerii şi al suferinţei...'
'necunoscut încă de oameni.'
Mă pui să citesc din cartea asta de parcă ar fi vreun ghid.
'La început, a fost o simplă biserica din piatră...'
'construită în acest loc în 1788...'
'dar biserica neagră...'
'a înghiţit cu timpul vechiul lăcaş...'
'în acelaşi fel în care ne-a invadat şi gândurile.'
'Acum nu a mai rămas nimic din vechiul lăcaş...'
'exceptând mozaicul dedicat Stăpânului şi Salvatorului nostru...'
'situat deasupra uşii de la intrare.'
'Câţiva mai cred că vechiul lăcaş mai există încă...'
'ascuns undeva în interiorul diabolicului edificiu.'
'Primii săi locuitori...'
'au fost o rasă de creaturi ucigaşe...'
'a căror infama existenţa a afectat chiar timpul...'
'schimbând astfel cursul istoriei...'
'prin netrebniciile şi sadismul lor.'
E bătălia pentru rai.
Arhanghelul Mihail luptându-se...
Nu-mi spune. 'Luptându-se cu una din creaturile...'
'din cealaltă dimensiune', nu-i aşa ?
O reprezentare a acestui fapt. Câne spunea că sunt de nedescris.
'Nu pot fi descrise.'
Corect. Ne pierdem timpul.
Mai bine l-am căuta pe Cane.
În câteva clipe vom avea pe cine să întrebăm.
Vino. Trebuie să plecăm de aici.
Nu putem să stăm în faţa bisericii, Trent.
Sunt înarmaţi, Trent.
Nu, vreau să mă întorc.
Dă-ni-l înapoi !
Johnny !
Ăla e Cane ?
Intră în maşină !
De unde au apărut ?
Văd.
Spune-mi de unde ştiai că vor apărea bărbaţii aceia !
Ştii că nu poţi să înşeli un profesionist, nu ?
Îţi voi explica eu despre ce e vorba.
Toată povestea asta a fost regizată, asta este adevărul.
Tu, Harglow şi Cane m-aţi implicat în povestea asta...
pentru că eu să povestesc presei...
despre micul oraş bântuit al lui Cane...
ajutându-l astfel să mai vândă câteva milioane de copii din noua lui carte.
Nu mă interesează planul vostru.
- Te înşeli. - Ba nu.
Înainte de a părăsi acest orăşel prăfuit...
mă voi duce să găsesc pe cineva care să-mi explice despre ce e vorba...
pentru a face lumină în acest caz.
Te înşeli, Trent. Ştiu că nu ai dreptate.
În ce privinţă mă înşel ?
Pentru că ai dreptate. Ai dreptate doar pe jumătate.
A fost o farsă.
Noi l-am sfătuit pe Cane să dispară din considerente publicitare...
doar că el nu a mai apărut de atunci.
Harglow m-a trimis cu tine în această căutare pentru a părea cât mai onest...
doar că nu se aştepta să descoperim ceva, dar noi am găsit.
Astfel ştiu că ceea ce vedem este real.
Nu am regizat nimic din toate astea.
Tot ce se întâmplă în jurul nostru este real, Trent.
Şi totul se afla în acea carte, de aceea ştiu ce se întâmplă dinainte.
Minţi.
Şi eu am citi cărţile, ai uitat ?
Nu scrie nimic despre nişte bărbaţi înarmaţi sau despre vreo fetiţă.
Nu în cărţile ce au apărut până acum, Trent. În cartea cea nouă !
Nimeni nu ştie ce scrie acolo, cu excepţia mea şi a agentului lui Cane.
În regulă.
Despre ce e vorba în cartea cea nouă ?
Despre sfârşitul tuturor...
pornind exact din acest loc...
despre un demon ce se întoarce şi ia în stăpânire oraşul Hobb's End...
bucată cu bucată, începând cu copiii.
Despre faptul că oamenii se vor transforma în nişte...
creaturi ce nu au nici o legătură cu umanitatea.
E ficţiune, Styles, totul e ficţiune.
Trebuie să citim în întregime cartea cea nouă pentru a găsi o cale de scăpare.
Cum ne poate ajuta acest lucru ?
Putem să trecem direct la final.
Sper că ce spui acum să fie o scorneală...
pentru că, dacă nu e aşa, eşti chiar nebună.
Te rog, Trent.
Nu mă lăsa singură acum, Trent.
Vii cu mine ?
Bine.
O să te întorci acasă cu autobuzul.
Vă rog să nu fumaţi.
Îl deranjează pe soţul meu.
Îmi pare rău.
Nu mă mai pot abţine.
Sunt pe cale să plec.
Voiam doar să mai admir puţin această operă de artă.
E frumoasă, nu-i aşa ?
Bineînţeles.
Am înţeles de la Styles că d-voastră aţi pictat-o.
Te referi la acea d-şoara drăguţă cu care ai venit ?
Eu nu ştiu cine e.
Ea mă cunoaşte ?
Ea aşa pretinde.
Aşadar, nu aţi pictat-o d-voastră ?
Bineînţeles că nu.
Frumos loc aveţi.
O grămadă de lucruri de întreţinut.
Arătaţi de parcă nu aţi fi dormit toată noaptea.
Am citit.
Taci !
Eşti scriitor ?
Nu. Tu eşti actor ?
Îţi dau un sfat: pleacă.
Acesta nu e un orăşel pentru turişti.
Am încercat să plec.
Vă pricepeţi la ce faceţi.
Tu, bătrână de la hotel...
Foarte, foarte buni.
Câne şi-a făcut de lucru cu biserica.
Acum ceva iese de acolo, invadându-i la început pe copii...
trecând apoi la noi.
Pot să-ţi ofer o bere ?
Nu-i lăsa să te prindă. Pleacă.
Dă-mi-o.
Ce eşti ? De unde vii ?
Unde trăieşti ?
Cu tine.
Cine are grijă de tine ?
Tu.
Tu eşti mămica mea.
Ştii ce zi e azi ?
E ziua mămicii.
Îmi pare bine să te revăd.
Poţi să redactezi nouă carte chiar dinăuntrul ei.
Amuzant, nu-i aşa ?
Mult timp am crezut că eu inventez chestiile astea.
Dar, de fapt, ei îmi dictau ce să scriu...
dându-mi puterea să transform totul în realitate.
Şi iată realitatea.
Ai văzut toate creaturile acelea mici şi rele...
ce încearcă să revină ?
Sunt reale.
Vino.
Îţi voi arăta instrumentul ce îi poate aduce înapoi.
Scopul căutărilor tale.
Nouă Biblie...
schimbarea a început...
te ajută să vezi.
Îţi place finalul meu ?
Ai vreo sugestie ?
Ai descoperit ceva.
Unde naiba ai fugit ?
Mă pierd, John.
Ajută-mă. Mă pierd.
Ce se întâmplă ?
Am văzut cartea.
Nu te uita la ea. Nu o citi, John.
Mă pierd !
D-na Pickman !
Haide, vrăjitoareo.
Plecăm. Acum.
Eşti moartă.
Să te ia dracu' !
Tot aici eşti.
O noapte plină de acţiune.
Efecte speciale, difuzoare ascunse.
Sunteţi adevăraţi profesionişti. Sunt de acord cu asta.
Lucrul pe care nu pot să-l amintesc este cine a fost primul...
noi sau cartea.
Nu trăim într-o poveste a lui Sutter Cane !
Asta nu e realitate !
Realitatea nu mai e ce a fost.
Isuse, locul acesta îmi provoacă dureri de cap.
Chiar aşa ?
Vino, priveşte această rană.
A fost făcută de un copil de cinci ani...
fetiţa mea de cinci ani.
Sora lui Johnny.
Mi-a făcut asta după ce şi-a ucis mama.
Eşti singur.
La dracu'. N-o face.
Nu am încotro. El mi-a prevăzut acest destin în carte.
La dracu'. Cheia.
Isuse !
Isuse.
La dracu'.
Să nu-ţi părăseşti niciodată casa. De ce nu mă învăţ minte ?
Plecăm ?
Suntem pe drum.
Ar fi trebuit să mă crezi.
Unde e blestemată de autostradă ?
Câne a scris despre mine. Vrea să te sărut.
De ce ?
Deoarece da bine în carte.
Isuse !
Asta vor cititorii să citească.
Doamne !
Dă-te ! Pleacă de lângă mine !
Câne are o treabă pentru tine.
Câteva alegeri greşite.
Câteva viraje greşite.
Vrei să ştii care e problema în asemenea locuri ?
Cu religia, în general ?
Nu se ştie cum se interpretează anatomia ororii.
Religia încearcă să impună disciplina prin frică...
deşi nu se ştie originea creaţiei.
Nimeni nu a crezut niciodată îndeajuns de mult pentru a o face reală.
Nu se poate acelaşi lucru despre opera mea.
Cărţile tale nu sunt adevărate.
Dar s-au vândut în peste un miliard de copii.
Am fost tradus în 18 limbi.
Mai mulţi oameni cred în operă mea decât cred în Biblie.
Unde vrei să ajungi ?
Cred că ştii deja.
Trebuie să existe o explicaţie...
pentru ceea ce am văzut în această noapte.
Voi analiza mai târziu asta, dar acum...
trebuie să găsesc o explicaţie cât mai simplă.
Întotdeauna vezi o înşelătorie.
Chiar şi acum încerci să judeci.
Oricum...
Cărţile tale sunt proaste.
Ar trebui să încerci să o citeşti şi pe ultima.
Celelalte au avut un oarecare efect...
dar aceasta te va înnebuni de-a dreptul.
Mi s-a mai spus asta.
Va pregăti lumea pentru schimbare.
Îşi va extrage puterea...
din noii cititori şi din noii credincioşi.
Despre asta discutăm. Despre credinţă !
Când oamenii vor începe să-şi piardă abilitatea...
de a recunoaşte diferenţa dintre fantezie şi realitate...
anticii se vor putea întoarce.
Cu cât cred mai mulţi oameni, cu atât se vor întoarce mai repede.
Iar după felul în care s-au vândut celelalte cărţi...
acest ultim volum va fi foarte bine primit.
Vrei s-o citeşti ?
Am terminat-o.
'În pragul nebuniei'.
Du-o la editură, Trent.
Poftim ?
Eu mă voi alătura noilor mei parteneri.
Să duci manuscrisul înapoi, de unde ai venit...
aceasta e treaba ta.
De ce eu ?
Pentru că aşa scrie în carte.
La fel şi cu acest oraş.
Nu exista până nu am scris eu de el.
Nici chiar tu nu existai.
Ştiu că e adevărat.
Ştiu cine sunt...
şi nimeni nu mă poate înşela.
Crezi cumva că agentul meu te-a atacat din întâmplare ?
El te cunoştea... din carte.
Ştia că vei duce cartea înapoi şi vei porni schimbarea...
făcând ca ceea ce s-a întâmplat aici să se întâmple peste tot.
A încercat să te oprească.
Nu fac parte din ficţiunile tale.
Gândesc, deci exişti.
Citeşte-o, dacă nu mă crezi.
Vei vedea ce ţi se pregăteşte.
Ştiu cine sunt.
Întoarce-te.
Lumea ta se afla la capătul acestui pasaj.
Pleacă acum.
Nu-i mai pot ţine pentru mult timp.
'Trent s-a oprit la marginea spărturii...'
'şi a privit hăul fără fund...'
'al necunoscutei lumi ce i se deschidea în faţă.'
'Ochii săi refuzau să se închidă.'
'Nu a urlat...
'dar au urlat pentru el...'
'oribile şi demonice arătări'
'ce din momentul în care l-au zărit...'
'au început să se târască şi să sară...'
'spre ieşirea din puţ...
'încurcându-se în oase lucitoare...'
'zăcând acolo de nenumărate secole.'
'A început să se retragă de lângă spărtură...'
'în timp ce armată de anomalii...'
'luminată de strălucirea din hăul puţului...'
'se scurgea spre el, spre lumea noastră.'
Vino cu mine.
Nu pot.
Am citit finalul cărţii.
Puştiule.
Vreţi un ziar ?
Aţi avut un accident ?
Vreţi să aduc pe cineva pentru a vă ajuta ?
Nu. Doar...
Arată-mi în ce parte e autostradă.
Drept înainte.
Puştiule.
Ai auzit vreodată de oraşul Hobb's End ?
Ce e ?
Un colet pentru d-voastră, domnule.
Dar nimeni nu ştie că sunt aici.
Ei bine, cineva ştie.
Cine a adus pachetul ?
Nu ştiu.
Cine l-a adus ?!
Nu ştiu ! N-am fost eu de serviciu noaptea trecută.
Cine a fost ?!
Eu am fost. Şi n-am văzut nimic.
Îmi amintesc New York-ul din timpul crizei.
Ei cred că e rău acum.
Ar fi trebuit să vezi ce a fost atunci.
Cadavrele erau unul lângă altul în stradă.
Nu plec nicăieri.
Eu sunt Dumnezeu acum. Înţelegi ?
Dumnezeul pe care-l ştiu eu nu e un scriitor nebun de horror.
Dar poate că te pot ajuta să crezi.
Uită-te în jur când te vei trezi.
Ţi-am spus vreodată ca albastrul este culoarea mea favorită ?
Linişteşte-te, prietene.
Linişteşte-te. Acum te-ai trezit.
A fost doar un coşmar.
Sunteţi surd şi idiot, d-le ?
Chiar am fost în oraş...
în acel oraş, şi...
erau oameni acolo...
şi magazine şi case şi...
Nu mă îndoiesc de asta.
Vă spun însă pentru a zecea oară...
că numele acelui oraş nu se poate să fi fost Hobb's End.
Niciodată nu a fost, nu este, şi nu va fi un asemenea loc...
cu acest nume în acest stat.
Niciodată.
Vreau să-l văd pe şeful tău !
Bine...
e o aventură deosebită.
Dacă ai reuşi să o scrii, ţi-aş publica-o.
Nu mă crezi, nu-i aşa ?
Şi dacă nu te cred ce-mi rămâne de făcut ?
Să crezi că sunt nebun ?
Nu sunt nebun.
Ai auzit zvonurile...
că volumele lui Cane ar afecta anumiţi cititori ?
Da. Mi-a spus Styles.
Styles... acesta este numele fetei pe care ai spus că am trimis-o cu tine.
Dar eu ştiu că te-am trimis singur.
De ce nu mi-aş aduce aminte de ea ?
Ei bine...
E uşor. A fost scoasă din carte.
A fost scoasă ?
Crezi că...
ai fost cumva infectat de aceste cărţi ?
Ascultă-mă, Harglow.
Tot ce am spus e adevărat. E realitatea.
Şi din această cauză trebuie să distrug ultimul manuscris.
Dar ştiu şi ce nu e adevărat.
Ce vrei să spui ?
Mi-ai adus manuscrisul acum câteva luni.
Mi l-ai adus mie, personal, în această cameră.
Aşa am făcut ?
Da, tu ai făcut-o. Primăvara trecută.
Pentru numele Domnului, am publicat-o în iulie.
Cartea se găseşte în magazine de şapte săptămâni.
Ai citit-o ?
Nu. Eu nu citesc cărţile lui Cane.
Nu îmi place genul.
Retrage-o. N-o mai distribui.
Chiar dacă nu crezi o iotă din ce îţi povestesc...
ştiu că această carte îi va înnebuni pe oameni.
Ei bine, să sperăm că aşa va fi.
Luna viitoare iese şi filmul.
Doamne.
Cea mai nouă şi, probabil, ultima lucrare...
a lui Sutter Cane continua să se situeze pe primul loc...
pe lista celor mai bine vândute cărţi.
Se prognozează că 'În pragul nebuniei'...
va depăşi toate celelalte recorduri.
Pe plan local, poliţia nu reuşeşte să găsească explicaţia...
izbucnirii valului de violenţă în sânul bisericii locale.
Primarul a convocat o întâlnire de urgenţă...
a apărătorilor ordinii şi a medicilor...
pentru a lua în discuţie o aparentă epidemie de schizofrenie paranoică.
O ştire incredibilă, Bob.
Ceea ce a început local...
a erupt acum într-o epidemie mondială.
O epidemie de proporţii uriaşe...
de acte de violenţă fără sens, aparent fără nici un motiv.
Ţi-a plăcut cartea ?
La nebunie.
Bine.
Atunci ce urmează nu ar trebui să te mire.
Isuse ! Nu pot să cred că a făcut asta !
Se extinde afară, nu-i aşa ?
Nu poţi să spui că povestea ta e adevărată...
doar pentru ştii simptomele.
E povestea lui Cane...
şi se va răspândi cu fiecare cititor nou.
În acest fel îşi dobândeşte puterea.
Dar oamenii care nu citesc cartea ?
Există şi un film.
Da, bineînţeles.
Voi pleca acum...
dar mă voi întoarce, promit.
Vreau să te ajut.
Nu e nici o grabă.
Sunt mai în siguranţă aici.
Afară e din ce în ce mai rău.
De ce ?
Orice specie îşi simte sfârşitul.
Ultimii rămaşi...
nu vor avea timp de distracţie.
Iar în 10 ani, poate chiar mai puţin...
rasa umană va fi doar un subiect al poveştilor...
pe care vor adormi copiii lor.
Un mit. Nimic mai mult.
V-a spus ceva interesant ?
Nu. A fost o pierdere de timp.
Crede că totul este o închipuire...
şi că Sutter Cane e cauza epidemiei.
Îl citiţi pe Sutter Cane ?
Doamne !
Vom încerca să continuăm să emitem...
pe această lungime de undă atâta timp cât vom putea rezista aici.
Oraşul este aproape pustiu acum.
Pe străzi nu au mai rămas decât câţiva rătăciţi.
Nu mai există servicii de urgenţă.
Focul continua să ardă necontrolat.
Această epidemie incredibilă de omoruri în masă...
s-a împrăştiat în toată lumea.
Cu fiecare oră ce trece, tot mai mulţi oameni sunt infectaţi...
devenind capabili de acte de violenţă.
Avem rapoarte neconfirmate...
despre oameni ce au suferit mutaţii, al căror corp...
s-a umflat şi s-a deformat inexplicabil.
Pe plan local, focarul violentelor se pare că s-a deplasat spre interiorul ţării.
Nu mai avem nici o veste din nici unul dintre oraşele mari de pe Coasta de Est.
Am pierdut contactul cu Los Angeles-ul...
şi cu Coasta de Vest în noaptea precedentă...
astfel că e imposibil de ştiut în acest moment...
câţi oameni neafectaţi au mai rămas.
Dacă, prin minune...
eşti unul dintre noi, cei rămaşi neinfectaţi...
îndreaptă-te spre cel mai apropiat adăpost.
Nu acorda încredere prietenilor sau membrilor familiei.
Repet: nu acorda încredere...
Îmi pare rău că te-am lovit în boaşe ! Am nimerit din întâmplare !
Poftim ?!
Nu sunt nebun.
Mă auzi ? Nu sunt nebun !
Relaxează-te, prietene. Abia te-ai trezit.
Aceasta nu este o poveste a lui Sutter Cane ! Nu e real ce se întâmplă !
Nu e realitate ! Nu e realitate !
Aceasta e realitatea.
Aţi urmărit filmul: Creatorii de coşmaruri (1994)
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania