Do you want subtitles for any video? -=[ ai.OpenSubtitles.com ]=-
Adaptarea Bubuloimare
Subtitrare: Kprice/cmarius
Hei ! Vino încoace ! Avem un om pe tărm !
Vin imediat.
Halucina, dar ti-a mentionat numele.
Arată-i.
Nu avea decât asta cu el.
Si asta.
Te afli aici pentru a mă ucide ?
Stiu ce e asta.
Am mai văzut una cândva. Cu multi, multi ani în urmă.
Îi apartinea cuiva pe care l-am întâlnit într-un vis
pe care mi-l amintesc pe jumătate.
Un om posedat de câteva notiuni radicale.
Care e cel mai rezistent parazit ?
Bacteria ? Virusul ?
Un vierme intestinal ?
- Ceea ce vrea să spună domnul Cobb... - O idee.
E rezistentă. Foarte contagioasă.
Odată ce o idee apare în minte, e aproape imposibil de eradicat.
O idee care e pe deplin formată, absolut înteleasă, aceea persistă.
- Pe acolo pe undeva. - Pentru ca cineva ca tine s-o fure ?
Da. În starea de visare, protectia constiintei e redusă,
iar gândurile devin vulnerabile furtului. Se numeste extractie.
Dle Saito, vă putem antrena subconstientul să se poată apăra chiar si de
- cel mai abil extractor. - Cum pot face asta ?
Pentru că eu sunt cel mai abil extractor.
Stiu cum să vă cercetez mintea pentru a vă afla secretele.
Cunosc trucurile si ti le pot preda, pentru ca si atunci când vei dormi,
apărarea să nu-ti fie nicicând redusă.
Dacă îmi vrei ajutorul, va trebui să fii complet deschis cu mine.
Va trebui să stiu calea printre gândurile tale mai bine decât sotia ta,
mai bine decât terapeutul tău, mai bine decât oricine.
Dacă acesta e un vis, iar tu ai un seif plin cu secrete,
va trebui să aflu ce se află în seif.
Pentru ca totul să functioneze, va trebui să-mi permiti accesul total.
O seară plăcută, domnilor. Voi lua în considerare propunerea ta.
Stie.
Ce se întâmplă acolo sus ?
Saito stie. Se joacă cu noi.
Nu contează. Pot pătrunde aici, crede-mă.
Informatia se află în seif. S-a uitat direct la el când am mentionat "secretele".
Ea ce face aici ?
Întoarce-te în cameră. Mă ocup eu de asta.
Bine, asa să faci. Suntem la serviciu aici.
Dacă as sări, as supravietui ?
Plonjând perfect... probabil. Mal, ce faci aici ?
Mă gândeam c-ar putea să-ti fie dor de mine.
Stii că îmi este. Dar nu mai pot avea încredere în tine.
Si ce dacă ?
Pare a fi pe gustul lui Arthur.
De fapt, individul dispune partial de pictorii britanici.
Te rog, ia loc.
Spune-mi... Cei doi copii îmi simt lipsa ?
Îti dai seama...
- Ce faci ? - Iau un pic de aer. Rămâi unde esti, Mal.
La naiba.
- Întoarce-te. - Lasă arma jos.
Te rog.
Scoate plicul, dle Cobb.
V-a spus ea ? Ati stiut tot timpul ?
Că te afli aici să mă furi sau că de fapt dormim ?
Vreau să stiu numele angajatorului tău.
Amenintările din vis nu-si au rostul, asa-i, Mal ?
Depinde de tipul amenintării. Omorându-l, l-ai trezi.
Însă durerea...
Durerea se află în minte, iar conform decorului,
suntem în mintea ta, asa-i, Arthur ?
- Ce faci ? E prea devreme ! - Stiu, dar visul e pe sfârsite.
Încearcă să-l mai tii putin întins pe Saito. Aproape am reusit.
Locul acesta... Tablourile...
Opriti-l !
Cred că-i suficient. Treziti-l !
Esti treaz !
- Împinge-l ! - Ce ?
Scufundă-l.
S-a trezit.
Ai venit pregătit, nu ?
Nici măcar seful serviciului meu de pază nu stie despre acest apartament.
Tu cum l-ai găsit ?
E foarte dificil ca un om statutul tău să tină secret un cuibusor de nebunii,
mai ales când e implicată si o femeie măritată.
- Ea niciodată n-ar... - Si totusi, iată-ne aici.
- Pentru dilemă. - Se apropie.
- Ai ce-ti trebuie. - Nu-i adevărat.
Ai omis o informatie cheie, nu-i asa ?
Ai păstrat ceva pentru că stiai care e planul nostru.
Întrebarea e de ce ne-ai lăsat să intrăm totusi.
- A fost un test. - Pentru ce ?
Nu contează. L-ai picat.
Am extras toate informatiile pe care le aveai acolo.
Abordarea visului tău este evidentă.
Asa că lasă-mă în pace.
Nu pari să întelegi, dle Saito. Cei care ne-au angajat
nu vor accepta un esec. Nu vom rezista două zile.
Cobb ?
Se pare că va trebui să simplific putin situatia.
Spune-ne ce stii ! Spune-ne imediat ce stii !
Niciodată nu mi-a plăcut covorul acesta.
Se pătează si decolorează diferit.
Astfel stii că e din lână.
Iar acum...
un fir de poliester.
Asta înseamnă că nu sunt pe covorul din apartamentul meu.
Sunteti la înăltimea reputatiei, dle Cobb.
Încă visez.
- Unde s-a dus ? - Nu vom fi plătiti.
Să visezi în vis. Sunt impresionat.
Însă în visul meu, joci după regulile mele.
- Da, dar să vedeti, dle Saito... - Nu ne aflăm în visul tău.
Suntem în al meu.
Cretinule. Cum de ai încurcat covorul ?
- N-a fost vina mea. - Tu esti arhitectul.
- Nu stiam c-o să-si frece obrazul de el ! - Ajunge.
- Ce naiba faci acolo ? - Totul e sub control.
Nu mi s-a părut a fi sub control.
N-avem timp de asta. Eu cobor la Kyoto.
De ce ? Încă mai trebuie să verificăm fiecare compartiment.
Nu-mi plac trenurile. Ascultă.
Fiecare e pe cont propriu.
- Alo, da. - Bună, tati.
Bună, tati...
Bună, copii... Ce faceti ? Sunteti bine ?
- Bine. - Cred că bine.
Bine ? Cine crede că bine ? Tu, James ?
Da. Când vii acasă, tată ?
Nu pot, dragule. Nu pot.
- O vreme n-o să pot, îti amintesti ? - De ce ?
Ti-am spus, am plecat în interes de serviciu, da ?
Bunica spune că n-o să te mai întorci niciodată.
Phillipa, tu esti ? Vrei să mi-o dai pe bunica la telefon ?
A dat din cap că nu.
Să sperăm că se înseală în privinta asta.
- Tati. - Da, James.
Mami e cu tine ?
James, am mai discutat despre asta. Mami nu mai printre noi.
Dar unde ?
Gata, copii. Luati-vă rămas bun.
Ascultati, vreau să vă trimit câteva cadouri la bunica.
Să fiti cuminti. Să...
- Cursa noastră e pe acoperis. - Bine.
- Te simti bine ? - Da, da. Sunt bine.
- De ce ? - Blocat în vis, aparitia lui Mal...
Îmi pare rău pentru piciorul tău. Nu se va mai întâmpla.
Se agravează, nu-i asa ?
Nu mă scuz decât o dată, Arthur.
- Unde-i Nash ? - N-a apărut. Vrei să-l astepti ?
Nu. Trebuia să ducem planurile lui Saito de expansiune la Cobol Engineering
acum două ore. Deja au aflat c-am esuat. E timpul să dispărem.
- Si unde vrei să te duci ? - La Buenos Aires.
Scap de acuzatii si poate caut ceva de lucru când se mai linistesc lucrurile.
- Tu ? - În State, dle.
Transmite-le salutări.
Si-a vândut arta. A renuntat la companie si si-a negociat viata.
Îti las tie plăcerea.
Eu nu procedez asa.
- Ce vei face cu el ? - Nimic.
Dar nu pot vorbi în numele celor de la Cobol Engineering.
- Ce vrei de la noi ? - Implant.
- Se poate ? - Bineînteles că nu.
Dacă poti fura o idee din mintea cuiva, de ce n-ai putea implanta alta în loc ?
Bun, uite cum îti sădesc o idee în minte. Îti spun...
"Nu te gândi la elefanti".
- La ce te gândesti ? - La elefanti.
Corect. Dar nu e ideea ta, pentru că stii că eu ti-am dat-o.
Mintea poate detecta întotdeauna sursa ideii.
- Adevărata inspiratie e imposibil de mimat. - Nu-i adevărat.
- Poti s-o faci ? - Am de ales ?
Pot să găsesc si singur o metodă de a i-o plăti lui Cobol.
- N-ai nevoie de optiuni. - Optez să plec, dle.
Spune echipajului unde vrei să mergi.
Dle Cobb !
Ti-ar plăcea să mergi acasă ? În America.
- La copiii tăi. - Nu poti rezolva asta.
- Nimeni nu poate. - Exact ca un implant.
Cobb, vino.
Cât de complexă este ideea ?
- E destul de simplă. - Nicio idee nu e simplă
când trebuie s-o implantezi în mintea cuiva.
Cel mai mare adversar al meu e un om în vârstă, cu sănătatea precară.
Fiul lui va mosteni în curând conducerea corporatiei.
Vreau să ia decizia de a desfiinta imperiul tatălui său.
- Cobb, n-ar trebui să facem asta. - Stai asa.
Dacă as face asta... dacă as putea-o face, as vrea o garantie.
De unde stiu că respecti pactul ?
Nu stii.
Dar eu stiu. Esti pregătit să-ti asumi riscul ?
Sau vei deveni un bătrân plin de regrete,
asteptând să moară singur ?
Alcătuieste-ti echipa, dle Cobb. Dar alege-ti mai întelept oamenii.
Stiu cât de mult îti doresti să mergi acasă.
- Dar nu se poate face asa ceva. - Ba da, se poate.
- Trebuie să pătrunzi suficient de profund. - N-ai de unde să stii asta.
Am mai făcut-o si înainte.
Cui i-ai făcut-o ?
Mergem la Paris ?
Vom avea nevoie de un alt arhitect.
Niciodată nu ti-a plăcut biroul tău, nu ?
N-am spatiu să gândesc în chichineata aia.
Esti în sigurantă aflându-te aici ?
Extrădarea dintre Franta si Statele Unite e un cosmar birocratic, stii asta.
Cred c-ar putea găsi o cale să rezolve cazul tău.
Am adus ceva pentru copii. Dă-le-o când vei avea ocazia.
Va fi nevoie de mai mult decât un animălut de plus
pentru a-i convinge pe copii că încă mai au tată.
Fac si eu ce stiu.
- Fac ce m-ai învătat. - Nu te-am învătat să fii hot.
Nu, m-ai învătat să pătrund în mintea oamenilor, iar după ce s-a întâmplat,
unii vor să împiedice modul legitim în care folosesc această abilitate.
Ce faci aici, Dom ?
Cred c-am găsit drumul spre casă.
E un serviciu făcut unor oameni foarte, foarte puternici.
Cred că m-ar putea scăpa de acuzatii definitiv.
Dar am nevoie de ajutorul tău.
Ai venit să-l corupi pe unul dintre cei mai buni.
Stii care-i oferta mea. Trebuie să-i lasi să decidă singuri.
- Bani. - Nu numai bani. Îti amintesti.
E o sansă de a construi catedrale, orase întregi,
lucruri care n-au existat niciodată.
Lucruri ce nu au putut exista în lumea reală.
Vrei să mai permit cuiva să te urmeze în fantezia ta.
Ei practic nu intră în vis. Ei proiectează nivelele
si-i învată pe visători. Asta-i tot.
Proiectează-le singur.
Mal nu m-ar lăsa.
Revino la realitate, Dom. Te rog.
Acei copii, nepotii tăi, asteaptă ca tatăl lor să se întoarcă acasă.
Asta e realitatea lor. Prin acest serviciu, acest ultim serviciu, voi ajunge la ei.
N-as fi venit dacă as fi stiut orice altă cale.
Am nevoie de un arhitect care să fie la fel de bun pe cât eram eu.
Am pe cineva si mai bun. Ariadne.
As vrea să ti-l prezint pe dl Cobb.
- Mă bucur să te cunosc. - Dacă ai câteva clipe...
Dl Cobb are o ofertă de lucru pe care ar vrea să ti-o prezinte.
- Îmi oferi de lucru ? - Nu chiar.
Am un test pentru tine.
N-o să-mi spui nimic despre asta mai întâi ?
Înainte să-ti dau detaliile, trebuie să stiu c-o poti face.
- De ce ? - Fie vorba între noi, nu e tocmai legal.
Ai două minute să desenezi un labirint care să poată fi rezolvat într-un minut.
Stop.
Iar.
Stop.
Trebuie să fii si mai bună.
Asa mai merge.
Se spune că nu folosim decât o fractiune din potentialul real al creierului.
Asta când suntem treji.
Când dormim, mintea poate face aproape orice.
- De exemplu ? - Imaginează-ti că desenezi o clădire, da ?
Îi creezi constient fiecare detaliu.
Însă uneori e ca si cum s-ar crea singură. Dacă întelegi ce vreau să spun.
- Da, da. Ca si cum s-ar descoperi. - Inspiratie autentică, nu ?
În vis, mintea noastră face asta continuu.
Ne creăm si ne percepem lumea simultan.
Mintea noastră realizează atât de bine acest lucru,
încât nici nu stim că se întâmplă.
Asta ne permite să intrăm direct în mijlocul acestei proceduri.
- Cum ? - Preluând controlul părtii creative.
Aici voi avea nevoie de tine. Vei crea lumea visului.
Noi vom aduce subiectul în acel vis,
iar el îl va percepe ca pe propriul subconstient.
Cum as putea aduna vreodată suficiente detalii pentru a-i face să creadă că-i real ?
Visele par reale în timp ce te afli în ele, nu ?
Numai când ne trezim realizăm că ceva era ciudat.
Hai să te întreb ceva. Nu ti-ai amintit niciodată începutul unui vis, nu ?
Mereu te aflai direct în mijlocul actiunii.
- Da, asa cred. - Noi cum am ajuns aici ?
- Tocmai veneam de la... - Gândeste-te, Ariadne.
Cum ai ajuns aici ? Unde te afli acum ?
- Visăm ? - Dormi în mijlocul atelierului.
E prima ta lectie despre visul comun. Păstrează-ti calmul.
Dacă e doar un vis, atunci tu de ce...
Niciodată nu e doar vis, nu ? Când ai fata plină de cioburi,
doare ca naiba. Când visezi, pare real.
Asta a perfectionat armata. Era un program de instruire,
ca soldatii să se împuste si înjunghie reciproc, după care să se trezească.
Cum de s-au implicat si arhitectii ?
Cineva trebuia să proiecteze visele, nu ?
- Ne mai lasi încă 5 minute ? - 5 minute ?
Vorbim de cel putin o oră.
În vis, functiile mintii sunt accelerate,
iar timpul pare să treacă mai lent.
Cinci minute din lumea reală echivalează cu o oră în vis.
Hai să vedem ce poti face în 5 minute.
Avem schita de bază. Librăria, cafeneaua...
Aproape totul se află deja aici.
- Cine sunt oamenii ? - Proiectiile subconstientului meu.
- Al tău ? - Da. Tine minte, tu esti cea care visează.
Tu ai construit lumea aceasta. Eu sunt subiectul, mintea mea o populează.
Tu practic poti vorbi cu subconstientul meu.
E una dintre metodele prin care extragem informatia de la subiect.
- Ce altă metodă mai e ? - Crearea unui loc sigur, ca un...
un seif bancar sau o închisoare.
Mintea o va umple automat cu informatiile pe care vrea să le protejeze.
- Ai înteles ? - Apoi intri si le furi.
Păi...
Credeam că zona visului e mai mult vizuală, dar se bazează mai mult pe perceptie.
Mă-ntreb ce se întâmplă când începi să modifici toate legile fizice.
- Impresionant, nu ? - Da, este.
De ce se uită toti la mine ?
Pentru că subconstientul meu simte că altcineva crează această lume.
Cu cât schimbi mai mult lucrurile, cu atât mai repede proiectiile
încep să conveargă.
- Să conveargă ? - Percep natura străină a visătorului.
Atacă la fel ca celulele albe din sânge care luptă contra infectiilor.
- Ne vor ataca ? - Nu, doar pe tine.
E minunat, dar crede-mă, dacă vei continua să modifici lucrurile...
Iisuse ! Vrei să-i spui subconstientului tău s-o ia mai usor ?
E subconstientul meu. Aminteste-ti că nu-l pot controla.
Impresionant.
Cunosc acest pod. Locul acesta e real, nu ?
Da, îl traversez zilnic în drum spre colegiu.
Nu recrea niciodată locuri din memoria ta.
Imaginează-ti întotdeauna locuri noi.
Dar trebuie să desenezi din ce cunosti, nu ?
Foloseste doar detaliile. Un felinar sau o cabină telefonică.
- Niciodată zone întregi. - De ce nu ?
Pentru că proiectarea unui vis din memorie e cel mai simplu mod
de a delimita ce e real si ce e vis.
Asta ti s-a întâmplat tie ?
Ascultă-mă. N-are nicio legătură cu mine, întelegi ?
De asta ai nevoie de mine să-ti proiectez visele ?
Las-o în pace ! Nu vă apropiati !
- Înapoi ! - Cobb !
- Lasă-mă în pace ! - Dă-mi drumul !
- Nu ! Mal ! - Cobb !
- Mal ! - Trezeste-mă !
- Mal, nu ! Nu ! - Trezeste-mă !
Mal, nu !
Uită-te la mine. N-ai nimic.
- Esti teafără. - De... de ce nu mă trezeam ?
Pentru că nu se scursese timpul si nu te poti trezi într-un vis
decât dacă mori.
- Arată-mi totemul. - Ce ?
- Un totem e ceva mic, personal... - Halal subconstient mai ai, Cobb !
- E într-adevăr fermecătoare ! - Înteleg. Ai cunoscut-o pe dna Cobb.
- E sotia lui ? - Da. Deci, un totem...
Ai nevoie de un obiect mic pe care să-l poti purta mereu la tine,
fără să stie nimeni de el.
- Ca o monedă ? - Nu, trebuie să fie ceva unic.
Acesta e un zar măsluit.
Nu te pot lăsa să-l atingi. N-ar mai fi de niciun folos.
Numai eu îi cunosc greutatea părtii măsluite.
Astfel, când îti vei privi totemul,
vei avea certitudinea că nu te afli în visul altcuiva.
Nu stiu dacă chiar nu vezi ce se întâmplă sau pur si simplu nu vrei să vezi,
dar Cobb are câteva probleme grave pe care încearcă să le ascundă.
N-am de gând să-mi deschid mintea în fata unuia ca el.
Se va întoarce. N-am mai văzut pe nimeni care să învete asa rapid.
Realitatea nu-i va mai fi suficientă, iar când se va întoarce...
Dacă se întoarce, pune-o să proiecteze labirinturi.
- Tu unde pleci ? - Trebuie să-l vizitez pe Eames.
Eames ? Nu, e în Mombasa. E curtea lui Cobol.
- E un risc necesar. - Sunt o multime de hoti abili.
Nu ne trebuie un simplu hot. Avem nevoie de un falsificator.
Poti să le freci cât vrei una de alta, n-or să facă pui.
- Nu se stie niciodată. - Hai să-ti iau ceva de băut.
Tu plătesti.
- Tot n-ai învătat să scrii corect. - Testează-mă.
Cu caligrafia cum stai ?
- Sunt cel mai bun din oras. - Bun.
Multumesc frumos.
Implantare.
Înainte să te deranjezi să-mi spui că-i imposibil...
Ba e foarte posibil. Numai că-i al naibii de dificil.
- Interesant. - Arthur îmi tot repetă că nu se poate.
Arthur... Încă mai lucrezi cu istetul ăla ?
- E bun în ceea ce face, nu ? - Cel mai bun. N-are pic de imaginatie.
Nu ca tine.
Dacă vrei să implantezi, ai nevoie de imaginatie.
Hai să te întreb ceva. Ai mai făcut-o vreodată ?
Am încercat. Am pus ideea la locul ei, dar n-a dat rezultate.
- N-ati implantat-o destul de adânc ? - Nu, nu-i vorba doar de profunzime.
Ai nevoie de cea mai simplă variantă a ideii pentru ca ea
să se dezvolte natural în mintea subiectului. Mintea e o artă foarte subtilă.
Care-i ideea pe care vrei s-o implantezi ?
Vrem ca mostenitorul unei mari corporatii să dizolve imperiul tatălui său.
Vezi ? Ai o multitudine de motivatii politice si atitudini anti manipulare de stabilit.
Si cu toate astea, totul depinde de prejudecătile subiectului tău.
Ceea ce trebuie să faci e să începi cu începutul.
- Si care e ? - Relatia cu tatăl.
- Ai un chimist ? - Nu, încă nu.
Bun. E un tip pe aici, Yusuf.
Are propriile lui retete.
- Când mă duci la el ? - Imediat ce-ti pierzi urma.
- Cel de la bar. - Cobol Engineering.
Recompensa pentru capul meu se dă dacă sunt viu sau mort ?
Nu-mi amintesc. Să vedem dacă începe să tragă.
Creăm o diversiune si ne vedem la barul de jos cam în jumătate de oră.
- Ne reîntoarcem aici ? - E ultimul lucru pe care l-ar bănui.
Bine.
Freddy ! Freddy Simmons. Doamne, tu esti, nu-i asa ?
- Cine ? - Ba nu esti.
Acum nu visezi, nu ?
Rămâi în urmă !
Nu, cafea. O cafea.
Cafea.
Vreti să ne plimbă, dle Cobb ?
- Ce faceti în Mombasa ? - Trebuie să-mi protejez investitia.
Deci asta întelegi tu prin a-ti pierde urma.
E o altă urmă.
Cobb spunea c-o să te întorci.
- Am încercat să nu vin, dar... - Dar nu mai există ceva similar.
Este... creatie pură.
Ne uităm la ceva arhitectură paradoxală ? Va trebui să stăpânesti câteva trucuri
dacă vei construi trei nivele complete de vis.
- Scuză-mă. - Ce fel de trucuri ?
În vis poti păcăli structurile să ia forme imposibile.
Astfel vei putea crea bucle închise, cum sunt Treptele Penrose.
Scări nesfârsite.
Vezi ?
E un paradox. O astfel de buclă închisă te va ajuta să maschezi limitele visului creat.
Cât de mari vor trebui să fie aceste nivele ?
Pot fi de la dimensiunea podelei unei clădiri la un oras întreg.
Dar trebuie să fie suficient de complicate
pentru a ne putea ascunde de proiectii.
- Un labirint. - Exact, un labirint.
- Cu cât e mai complex labirintul... - Cu atât avem mai mult timp
- până să ne surprindă proiectiile ? - Exact.
Subconstientul meu pare să fie suficient.
Stai să vezi când devine urât.
Nimănui nu-i place să simtă că cineva se joacă cu mintea sa.
Cobb nu mai poate proiecta, nu ?
Nu stiu dacă nu mai poate, dar n-o va face.
Crede că e mai sigur să nu cunoască machetele.
- De ce ? - Nu vrea să-mi spună.
Cred că din cauza lui Mal.
- Fosta lui sotie ? - Nu, nu fosta.
- Sunt împreună încă ? - Nu, ea...
Ea e moartă.
Ceea ce vezi nu e decât felul în care o proiectează el.
- Ea cum era în lumea reală ? - Adorabilă.
- Căutati un chimist ? - Da.
Să aleagă ingredientele pentru o operatiune ?
- Si să meargă pe teren cu noi. - Nu prea merg pe teren, dle Cobb.
Avem nevoie de tine acolo, să amesteci ingredientele conform nevoilor noastre.
- Si care sunt ? - Mare adâncime.
Un vis în vis ? Două nivele ?
Trei.
Imposibil. Atâtea vise într-un vis fac ca totul să fie foarte instabil.
Ca să fie posibil, ar trebui adăugat un sedativ.
Unul foarte puternic.
- Câti membri sunt în echipă ? - Cinci.
Sase.
Singurul mod de a sti că ti-ai îndeplinit misiunea e să vin cu tine.
Nu avem locuri pentru turisti într-o asemenea operatiune, dle Saito.
De data asta s-ar părea că aveti.
Cred că acesta e un loc bun pentru a începe. Îl folosesc zilnic.
- Pentru ce ? - O să-ti arăt.
- Poate n-o să vrei să vezi. - După tine.
6, 10, 12. Fir-ar, sunt toti conectati.
Vin zilnic pentru un vis comun.
Vezi ? Perfect stabil.
- Cât timp visează ? - Trei, patru ore zilnic.
- Si cât durează visul ? - Cu această mixtură ?
- Cam 40 de ore fiecare, zilnic. - Ei de ce fac asta ?
Spune-i, dle Cobb.
După o vreme devine singurul mod în care mai poti visa.
Tu mai visezi, dle Cobb ?
- Vin zilnic aici să doarmă ? - Nu.
Vin să fie treziti. Visul a devenit realitatea lor.
Cine ar putea afirma contrariul ?
Să vedem de ce esti în stare.
Stii cum să mă găsesti.
Stii ce trebuie să faci.
Pătrunzător, nu ?
Te simti bine, dle Cobb ?
Da, da. Sunt bine.
Robert Fischer, mostenitorul conglomeratului energetic Fischer-Morrow.
Ce problemă ai cu acest domn Fischer ?
Nu te priveste.
Dle Saito, acesta nu este spionaj industrial obisnuit.
Mi-ati cerut o implantare. Sper că întelegeti gravitatea cerintei.
Sământa pe care o vom planta în mintea acestui om, va deveni idee.
Ideea aceasta îl va caracteriza. S-ar putea să-l schimbe.
S-ar putea să-l schimbe complet.
Suntem singura companie care stă între ei si dominarea pietei energetice.
Nu mai facem fată. În curând vor detine controlul resurselor energetice
a jumătate de mapamond. Vor deveni o nouă super-putere.
Lumea are nevoie ca Robert Fischer să se răzgândească.
Aici intervenim noi. Cum e relatia dintre Robert Fischer si tatăl lui ?
Conform zvonurilor, e o relatie destul de complicată.
Dar nu ne putem baza doar pe zvonuri, nu ?
Îmi poti aranja o întâlnire cu acest om ? Browning, mâna dreaptă a lui Fischer.
Bunicul lui Fischer junior.
Ar putea deveni posibil, dacă obtii referintele potrivite.
Referintele fac parte din specializarea mea, dle Saito.
Nu presimt nicio reglementare. Pune-i la pământ.
Dle Browning, politica lui Maurice Fischer a fost mereu cea de a evita litigiile.
Să-i transmitem preocuparea ta direct lui Maurice ?
- Nu sunt sigur dacă e necesar. - Nu, nu, nu. Cred c-ar trebui.
Cum se simte ? Nu vreau să-l necăjesc inutil, dar...
Robert, ti-am spus să nu vii în oras.
Nu vorbiti, dle Fischer.
Treci peste !
Niciodată. Niciodată nu m-ai ascultat.
Părăseste orasul.
Îngrozitor.
Probabil e o amintire pe care o pretuieste.
Eu i-am asezat-o lângă pat. Nici măcar n-a observat.
Robert... trebuie să discutăm despre o împuternicire legală.
- Stiu că sunt clipe dificile. - Nu acum, unchiule Peter.
Dar e absolut necesar să începem să...
Vulturii dau târcoale.
Cu cât e mai bolnav Maurice Fischer, cu atât mai puternic devine Peter Browning.
Am avut nenumărate ocazii de a-l observa pe Browning,
de a-i adopta prestanta fizică, de a-i studia manierele s.a.m.d.
În prima etapă a visului îl voi interpreta pe Browning
si voi sugera concepte mintii constiente a lui Fischer.
Apoi, când îl vom purta la un nivel propriu mai profund,
proiectia lui Browning ar trebui să aibă efect de feedback asupra lui.
- Deci îsi va da singur ideea. - Exact.
Doar în acest mod va fi implantată. Trebuie să pară că el a gândit-o.
Eames, sunt impresionat.
Mărturisirea ta e la fel de apreciată ca de obicei, Arthur. Multumesc.
Voiai să intri singur în vis ?
Nu, nu. Făceam un experiment.
Nu mi-am dat seama că mai e cineva aici. Deci...
- De fapt lucram la totemul meu. - Lasă-mă să arunc o privire.
Deci înveti, nu ?
E o solutie elegantă de a păstra legătura cu realitatea.
- A fost ideea ta ? - Nu, a fost a lui Mal, mai exact.
Acesta era al ei. Îl învârtea în vis si nu se oprea.
Se roteste la nesfârsit.
- Arthur mi-a spus c-a decedat. - Cum ies labirinturile ?
Fiecare nivel are legătură cu partea subconstientului subiectului
pe care încercăm s-o accesăm.
Deci, la primul nivel vor fi spitale, ca Fischer să-si aducă tatăl.
Am o întrebare referitoare la această machetă.
Nu, nu, nu. Nu-mi arăta detaliile. Numai visătorul trebuie să cunoască macheta.
De ce e atât de important ?
În caz că unul dintre noi îsi aduce propriile proiectii,
n-am vrea ca ele să cunoască detaliile labirintului.
Te referi la eventualitatea în care o aduci pe Mal.
- N-o poti lăsa pe dinafară, nu ? - Asa-i.
Nu poti construi, deoarece dacă tu cunosti labirintul, îl cunoaste si ea.
Asta ar sabota întreaga operatiune.
- Cobb, ceilalti stiu ? - Nu. Nu, ei nu stiu.
Trebuie să-i avertizezi dacă situatia se agravează.
N-a spus nimeni că se agravează.
Trebuie să ajung acasă. Numai de asta îmi pasă acum.
De ce nu poti merge acasă ?
Pentru că ei cred c-am ucis-o.
- Multumesc. - Pentru ce ?
Că nu m-ai întrebat dacă am făcut-o.
Am împărtit imperiul tatălui meu.
Asta este evident o idee care ar trebui proiectată.
De asta trebuie să i-o implantăm adânc în subconstient.
Subconstientul e motivat de emotie, nu ? Nu de ratiune.
Trebuie să găsim o metodă de a traduce asta într-un concept emotional.
Cum transformi o strategie de afaceri într-o emotie ?
MAURICE SI ROBERT - DOUĂ GENERATII FISCHER DOUĂ TIPURI COMPLET DIFERITE DE MANAGEMENT
Asta încercăm să aflăm aici, nu ?
Relatia dintre Robert si tatăl lui e cel putin stresantă.
Nu-mi amintesc asta.
I-am putea sugera să dizolve compania tatălui
ca o formă de a i-o plăti bătrânului.
Nu, eu cred că emotiile pozitive
triumfă mereu asupra celor negative.
Toti aspirăm să ne împăcăm, să ne purificăm sufletul.
Vrem ca Robert Fischer să aibă o reactie emotională pozitivă la toate astea.
Bine, atunci încearcă asa.
"Tata e de acord cu dorinta mea de a crea singur, de a nu-i călca pe urme".
S-ar putea să functioneze. S-ar putea.
Vom avea nevoie de ceva mai sigur decât o probabilitate.
Multumesc pentru contributia ta, Arthur.
Iartă-mă c-am vrut să fii mai specific, Eames.
- Specific ? - Implantul nu tine de specific.
Când vom pătrunde în mintea lui, va trebui să lucrăm cu ce găsim.
La ultimul nivel vom dezvolta relatia cu tatăl lui.
Vom planta... "Nu-i voi călca tatălui meu pe urme".
La următorul nivel, îl alimentăm cu: "voi crea eu însumi ceva pentru mine".
În timp ce ne apropiem de ultimul nivel, scoatem artileria grea.
- "Tata nu doreste să fiu ca el". - Exact.
După cele trei nivele, visul se va spulbera la cea mai mică tulburare.
Îl vom seda.
Pentru un somn suficient de profund în care să creăm 3 nivele de vis,
trebuie să combinăm sedative extrem de puternice.
Noapte bună.
Compusul pe care îl voi folosi pentru visul comun,
crează o legătură foarte puternică între visători,
plus că accelerează functiile creierului.
Cu alte cuvinte, ne acordă mai mult timp la fiecare nivel.
Activitatea creierului va fi de 20 de ori mai intensă în vis.
Când intri într-un vis din vis, efectul este compus.
- Sunt 3 vise, adică 10 ore, 20 de... - Scuze, matematica nu e punctul meu forte.
- Cât timp înseamnă ? - O săptămână la primul nivel.
Sase luni la al doilea, iar la al treilea nivel...
10 ani.
Cine si-ar putea dori să fie blocat într-un vis timp de 10 ani ?
Depinde de vis.
După ce efectuăm implantul, cum iesim ?
Sper că te gândesti la ceva mai elegant decât să mă împusti în cap.
- Un impuls. - Ce fel de impuls ?
Acesta, Ariadne, este un impuls.
Va fi o senzatie de cădere, de zdruncin, te trezesti
si iesi din vis.
Vom simti impulsul cu genul acesta de sedativ ?
Asta-i partea a doua.
L-am modificat pentru a lăsa intacte toate functiile urechii.
Astfel, oricât de profund ar fi somnul, cel ce doarme va putea simti căderea.
Sau trânta.
Smecheria e să sincronizezi impulsul
să poată pătrunde prin toate cele trei nivele.
Putem folosi un fond muzical pentru sincronizarea diferitelor impulsuri.
N-are nicio operatie programată, nicio vizită la dentist, nimic.
Nu trebuia să facă o operatie la genunchi ?
Nimic. Nimic pentru care să-l anestezieze. Avem nevoie de cel putin 10 ore.
Zborul de la Sydney spre Los Angeles.
E unul dintre cele mai lungi din lume, iar el zboară la fiecare două săptămâni.
Înseamnă că zboară cu avionul particular.
Nu si dacă se execută reparatii neprevăzute la avionul lui.
- Dar ar trebui să fie un 747. - De ce ?
Pentru că la un 747 pilotul stă sus,
iar clasa I se află pe culoarul inferior, ca nimeni să nu treacă pe acolo.
Ar trebui să cumperi întreaga cabină si toate zborurile clasei I.
Am cumpărat compania aeriană. Părea mai simplu.
S-ar părea c-am obtinut cele 10 ore.
Ariadne. Ai lucrat excelent.
Stii cum să mă găsesti. Stii ce trebuie să faci.
Îti amintesti când m-ai cerut de sotie ?
- Bineînteles că da. - Ai spus c-ai avut un vis.
Că vom îmbătrâni împreună.
Putem s-o facem.
N-ar trebui să fii aici.
Voiam să văd ce fel de teste faci în fiecare seară aici singur.
- Orice ar fi, n-au legătură cu tine. - Au foarte mare legătură cu mine.
- Mi-ai cerut să-mi împart visele cu tine. - Nu acestea. Astea sunt ale mele.
- De ce îti faci asta ? - E singurul mod în care mai pot visa.
- De ce e asa important să visezi ? - În visele mele, suntem încă împreună.
Astea nu sunt simple vise.
Sunt amintiri, iar tu ai spus să nu folosesc niciodată amintirile.
- Stiu ce-am spus. - Încerci s-o tii în viată.
- N-o poti lăsa să plece. - Nu întelegi.
Acestea sunt momente pe care le regret si amintiri pe care trebuie să le schimb.
Ce regrete ai acolo ?
Trebuie să întelegi un lucru în legătură cu mine.
- Asta e casa ta ? - Da, a mea si a lui Mal.
- Ea unde e ? - A murit deja.
El e fiul meu, James. Sapă după ceva, probabil după un vierme.
Ea e Phillipa.
M-am gândit să-i strig, să se întoarcă, să zâmbească si să le privesc
fetisoarele frumoase, dar e prea târziu.
Acum sau niciodată, Cobb.
Apoi intru în panică. Realizez că nu vreau să regret acest moment,
dar trebuie să le văd chipurile pentru ultima oară.
James ! Phillipa ! Intrati în casă !
E un moment din trecut.
Orice as face, nu pot schimba acest moment.
Mă pregătesc să-i strig, dar ei fug.
Ca să le mai văd chipurile, trebuie să mă întorc acasă.
În lumea reală.
- Ce faci aici ? - Numele meu e...
Stiu cine esti. Ce faci aici ?
- Încerc să înteleg. - Cum ai putea întelege ?
Stii cum e să iubesti ?
- Să fii o jumătate dintr-un întreg ? - Nu.
O să-ti spun o ghicitoare.
Astepti un tren. Un tren care te va duce departe.
Stii unde o să te ducă trenul, desi nu esti sigură.
Dar nu contează. Cum să nu conteze unde te va duce trenul ?
Pentru că vom fi împreună.
- Cum ai putut-o aduce aici, Dom ? - Ce loc este acesta ?
E apartamentul hotelului în care trebuia să ne petrecem aniversarea.
Ce s-a întâmplat aici ?
Ai promis ! Ai promis că vom fi împreună !
Te rog să rămâi aici ! Măcar acum !
Ai spus că vom fi împreună ! Ai spus că vom îmbătrâni împreună !
Mă voi întoarce la tine. Îti promit.
Crezi că poti proiecta o închisoare a amintirilor în care să o încui ?
Chiar crezi că o contine pe ea ?
E timpul. Maurice Fischer tocmai a decedat la Sydney.
- Când e înmormântarea ? - Joi, la Los Angeles.
Robert va însoti trupul cel târziu joi. Ar trebui să ne miscăm.
Da.
- Cobb, vin cu tine. - I-am promis lui Miles că nu.
Echipa are nevoie de cineva care întelege prin ce treci.
Nu-i neaparat să fiu eu.
Dar ar trebui să-i arăti lui Arthur ceea ce tocmai am văzut.
Mai fă-ne rost de un loc în avion.
Dacă urc în avion, iar tu nu respecti întelegerea,
după ce aterizăm intru la închisoare pe viată.
Îndeplineste-ti misiunea de la bord. Voi suna din avion.
Nu vei întâmpina probleme la trecerea prin Biroul de Imigrări.
- Da, este. - Multumesc.
Da.
- Al treilea loc pe dreapta. - Multumesc.
- Mă scuzati. - Eu îmi cer scuze, e greseala mea.
- Bun venit la bord. Pot să vă iau haina ? - Multumesc.
LEGATI-VĂ CENTURILE FUMATUL INTERZIS
Scuzati-mă, e al dumneavoastră ? Probabil v-a căzut.
- Domnilor, doriti ceva de băut ? - Apă, te rog.
La fel, te rog.
Multumesc.
N-am avut cum să nu observ, sunteti cumva rudă
cu acel Maurice Fischer ?
Da, el... era tatăl meu.
A fost un personaj care inspira.
Condoleante.
- Poftim. - Multumesc.
În cinstea tatălui tău ! Odihnească-se în pace.
Nu puteai face pipi înainte de-a intra în vis ?
Scuze.
Ai băut ceva sampanie gratuită înainte de decolare, asa-i, Yusuf ?
Foarte amuzant !
O să caute un taxi pe vremea asta.
- Cretinule ! Omule, de ce nu încerci să... - Hai dispari !
Trebuie să închid. Bine. Taxi ! Multumesc.
Bine. Pe Third Market. Repejor.
Ce faci ?
- Scuze, credeam că e liber. - Nu este.
- Poate am putea merge împreună. - Poate n-am putea.
Puteti trage pe dreapta să-l scoateti pe acest...
Minunat.
Haide !
Aici ai 500$, iar portofelul valorează mai mult de atât.
Acum poti să mă lasi la semafor.
Mă tem că...
Acoperiti-l !
Nu ! Nu ! Nu ! Ce se întâmplă ?
Asta nu făcea parte din machetă.
Cobb ? Cobb ?
Prindeti-l !
- Esti teafăr ? - Da, sunt bine. Sunt bine.
Si Fischer e bine. Asta dacă n-are rău de masină.
Saito ?
Aduceti-l pe Fischer în camera din spate imediat !
- Du-l în camera din spate ! - Ce naiba...
- A fost împuscat ? E pe moarte ? - Nu stiu.
Doamne Dumnezeule.
- Unde ai fost ? Ce-ai pătit ? - Fata a plasat un tren de marfă.
De ce ai pus un tren în mijlocul unei autostrăzi ?
- Nu am făcut-o. - De unde a venit ?
Permite-mi să te întreb eu ceva. De ce naiba ai fost atacat ?
Alea nu au fost proiectii normale. Au fost antrenate, pentru Dumnezeu...
- Ai dreptate. - Cum e posibil să fie antrenate ?
Fischer a angajat un extractor să-i învete subconstientul să se apere,
deci subconstientul lui e "militarizat".
Ar fi trebuit să apară în cercetare. Îmi cer scuze.
- Atunci de ce naiba n-a apărut ? - Calmează-te.
Nu-mi spune să mă calmez. Asta a fost sarcina ta, la naiba !
A fost responsabilitatea ta ! Trebuia să-i verifici trecutul lui Fischer în detaliu.
Nu suntem pregătiti pentru genul ăsta de violentă.
Am mai avut parte de subconstient antrenat si înainte.
O să fim putin mai atenti si-o să fim în regulă.
Asta nu făcea parte din plan. E pe moarte, pentru Dumnezeu !
- Hai să-i alinăm durerea. - Nu, nu.
- Nu face asta ! - Ce s-a întâmplat, Cobb ?
- Nu face asta ! - E în agonie, îl trezesc.
- Nu, nu-l va trezi. - Cum adică nu-l va trezi ?
- Nu-l va trezi. - Când murim într-un vis, ne trezim.
Nu din asta. Suntem prea sedati să ne trezim în felul ăsta.
- Bine, si ce se întâmplă când murim ? - Cădem în uitare.
- Vorbesti serios ? - Uitare ?
- Zona neproiectată a visului. - Ce naiba e acolo jos ?
Doar subconstient brut si infinit. Nu-i nimic acolo jos.
Cu exceptia a ce-a fost lăsat în urmă de oricine a mai împărtit un vis
si a mai fost blocat acolo înainte. Acea persoană în cazul nostru, fiind tu.
Pentru cât timp putem fi blocati acolo ?
Nici nu intră în discutie să scăpăm până sedativul...
- Cât timp, Yusuf ? - Decenii, poate pentru totdeauna. Nu stiu.
Întreabă-l pe el, el e cel care a mai fost acolo.
Duceti-l sus.
Grozav. Multumesc.
Deci, acum suntem blocati în mintea lui Fischer, luptându-ne cu armata sa,
iar dacă murim, suntem pierduti în uitare
până când creierii nostri o să ajungă omletă.
Ai luat primul ajutor ?
Deci stiai de riscul ăsta si nu ne-ai spus ?
Nu trebuia să fie niciun risc
pentru că n-am stiut c-o să avem parte de focuri de armă.
N-aveai niciun drept.
Era singurul mod prin care puteam avansa trei niveluri.
Si tu, stiai despre toate astea si ai continuat.
Am avut încredere în el.
Ai avut încredere în el. Ce ? Ti-a promis jumătate din partea lui ?
Nu. Toată partea lui. Cum a zis si el, a mai făcut-o înainte.
A mai făcut-o înainte, când, cu Mal ? De parcă atunci ar fi decurs foarte bine ?
N-are nimic de-a face cu asta. Am făcut ce trebuia ca să mă întorc la copiii mei.
Deci ne-ai condus într-o zonă de război fără cale de scăpare.
Există o cale de scăpare. Continuăm cu planul si facem asta cât mai repede posibil
si iesim folosind lovitura. Ca si înainte.
Las-o baltă, dacă intrăm mai adânc, tot ce facem e să mărim riscul.
Eu cred că rămân la nivelul ăsta, băieti.
Paza lui Fischer încercuieste locul ăsta, pe măsură ce vorbim.
Zece ore de zbor înseamnă o săptămână la nivelul ăsta.
Asta înseamnă că fiecare dintre noi va fi omorât. Asta o pot garanta.
N-avem nicio altă variantă decât să continuăm si s-o facem cât mai repede.
Doar mai adânc putem avansa.
Pregăteste-te. Tu, hai să-l "sifonăm" putin.
Sunt asigurat împotriva răpirilor cu până la zece milioane.
- Asta ar trebui să fie destul de simplu. - Taci ! N-o să fie.
În biroul tatălui tău, dincolo de bibliotecă, este seiful lui personal.
- Ne trebuie cifrul. - Nu stiu de niciun seif.
Asta nu înseamnă că nu stii combinatia.
- Spune-ne care e. - Nu stiu.
Avem o sursă competentă, să stii.
Da ? Si cine e acea sursă ?
500$, a costat asta ?
- Ce-i înăuntru ? - Bani, carduri, buletin si asta.
- Folositoare ? - Poate.
- E rândul tău. Avem o oră. - O oră ?
Parcă trebuia să am toată noaptea să exersez.
Saito nu trebuia să fie împuscat în piept.
Avem o singură oră, acum află ceva folositor, te rog.
- Ce-a fost asta ? - Sursa competentă.
Unchiul Peter...
Nu, nu.
- Fă-l să se oprească. - Combinatia.
- Nu o stiu. - De ce Browning zice că o stii ?
Nu stiu. Lasă-mă să vorbesc cu el si să aflu.
Aveti o oră. Începeti să vorbiti.
Esti în regulă ?
Esti ok ?
Ticălosii ăstia mă torturează de 2 zile.
Au pe cineva care are acces în biroul tatălui tău
si încearcă să-i deschidă seiful.
- Da. - Au zis că eu ar trebui să stiu cifrul.
Dar nu-l stiu.
- Da, nici eu. - Poftim ?
Maurice mi-a spus că atunci când va muri, tu vei fi singurul care-l va putea deschide.
Nu, nu mi-a dat nicio combinatie.
Poate că ti-a dat, poate că n-ai stiut că e o combinatie.
Păi, atunci ce ?
Nu stiu. O combinatie de numere care să însemne ceva
bazată pe experientele tale cu Maurice.
Nu am avut prea multe momente care să însemne ceva împreună.
Poate după ce mama ta a murit.
După ce mama a murit, stii ce mi-a zis ?
"Robert, nu e nimic de zis".
Păi, nu era foarte emotiv.
Aveam 11 ani, unchiule Pete.
- Cum se simte ? - E în agonie.
Când vom ajunge la nivelurile de jos, durerea va fi mai putin intensă.
- Si dacă moare ? - În cel mai rău caz ?
Când se trezeste, mintea lui va fi complet dusă.
- Cobb, voi onora întelegerea noastră. - Apreciez asta, Saito.
Dar când te vei trezi nu-ti vei aminti că am avut o întelegere.
Uitarea va deveni realitatea ta.
Vei fi pierdut acolo jos pentru atât de mult încât vei deveni un bătrân.
- Plin de regrete ? - Asteptând să moară singur.
Nu, mă voi întoarce. Si vom fi în viată împreună din nou.
Respiră.
Oamenii ăstia o să ne ucidă dacă nu le dăm combinatia.
- Vor doar o răscumpărare. - I-am auzit.
O să ne târască în duba aia si-o s-o arunce în râu.
- Bine. Ce e în seif ? - Ceva pentru tine.
Maurice a spus că e cel mai valoros cadou pentru tine.
Un testament.
Testamentul lui Maurice este cu Port si Dunn.
Acela e alternativ. Acesta l-ar înlocui pe acela dacă ai vrea.
Este despre divizarea companiei Fischer-Morrow.
Si va însemna sfârsitul întregului imperiu.
Să-mi distrugă întreaga mostenire. De ce ar sugera asa ceva ?
Nu stiu. Te-a iubit, Robert.
- În felul lui. - În felul lui ?
La sfârsit, m-a chemat pe patul de moarte.
De abia putea vorbi.
Dar s-a străduit să-mi spună un singur ultim lucru.
M-a tras mai aproape.
Si n-am putut întelege decât un singur cuvânt.
"Dezamăgit".
Când ai fost în uitare ?
Poate ai convins restul echipei să continue cu treaba asta,
dar ei nu stiu adevărul.
Adevăr ? Ce adevăr ?
Adevărul că în orice moment ai putea aduce un tren de marfă prin perete.
Adevărul ca Mal dă târcoale subconstientului tău.
Si adevărul că pe măsură ce înaintăm în subconstientul lui Fischer,
înaintăm si în al tău.
Si nu sunt sigură că ne va place ce găsim.
Lucram împreună. Exploram conceptul de vis în vis.
Am tot presat lucrurile. Vroiam să merg mai adânc si mai adânc.
Vroiam să merg mai departe.
Nu întelesesem conceptul că orele ar putea deveni ani acolo jos.
Că am putea fi blocati într-atât de adânc încât...
când ne-am trezit pe tărmul subconstientului nostru,
am pierdut perceptia realului.
Am creat. Am construit o lume pentru noi.
Am făcut asta ani de zile. Am construit pentru noi.
- Cât timp ati fost blocati acolo ? - Ceva gen 50 de ani.
Doamne. Cum ati putut suporta ?
N-a fost asa rău la început. Simtindu-te precum zeii.
Problema era că stiam că nimic din toate astea nu era real.
În cele din urmă a devenit imposibil pentru mine să trăiesc asa.
Cum rămâne cu ea ?
A ascuns ceva. Ceva adânc în sufletul ei.
Adevărul pe care l-a stiut cândva, dar a ales să-l uite.
Uitarea a devenit realitatea ei.
Ce s-a întâmplat când te-ai trezit ?
Să te trezesti după asta, după ani, după decenii...
să deveniti suflete bătrâne aruncate în tinerete asa dintr-o dată...
Stiam că ceva era în neregulă cu ea. Doar că nu vroia să recunoască.
În cele din urmă, mi-a spus adevărul. Era obsedată de o idee.
Această simplă idee care avea să schimbe totul.
Ideea că lumea noastră nu era reală.
Că trebuia să se trezească înapoi la realitate.
Ca pentru a ne întoarce acasă, trebuia să ne sinucidem.
- Cum rămâne cu copiii ? - Credea că sunt proiectii.
Ca adevăratii nostri copii ne asteaptă undeva.
- Uite, Cobb ! Sunt mama lor. - Calmează-te.
Nu poti sesiza diferenta ?
Dacă ăsta e visul meu, atunci cum de nu-l pot controla ?
Pentru că nu stii că visezi.
Era sigură că nu era nimic de făcut, oricât de mult...
oricât de mult as fi rugat-o.
A vrut s-o facă. Dar n-o putea face singură.
M-a iubit asa mult încât... a venit cu un plan în ziua aniversării noastre.
- Scumpo, ce faci ? - Vino si tu.
Haide înapoi înăuntru. Păseste înapoi, haide.
Nu. Am să sar si tu vei veni cu mine.
Nu, nu o voi face. Ascultă-mă.
Dacă sari, nu te vei trezi, îti amintesti ?
Vei muri. Acum vino înapoi înăuntru si hai să vorbim.
Am vorbit destul.
- Mal. - Iesi pe pervaz sau voi sări chiar acum.
Ok.
O să vorbim despre asta, în regulă ?
Tot ce îti cer e să faci un act de credintă.
Nu, scumpo.
Nu pot. Stii că nu pot face asta.
Gândeste-te un pic la copiii nostri.
Gândeste-te la James. Gândeste-te la Phillipa.
Dacă plec fără tine, ti-i vor lua oricum.
Ce înseamnă asta ?
Am depus o scrisoare avocatului nostru
explicându-i cum îmi e frică de siguranta mea.
Cum m-ai amenintat cu moartea.
- De ce ai făcut asta ? - Te iubesc, Dom.
De ce mi-ai face asa ceva ?
Te-am eliberat de vina în a alege să-i părăsesti.
Ne întoarcem acasă. La copiii nostri adevărati.
Nu, Mal, ascultă-mă. Uită-te la mine !
Astepti un tren.
- Mal, la naiba, nu face asta ! - Un tren care te va duce departe.
- James si Phillipa te asteaptă. - Stii unde speri să te ducă acest tren.
- Ne asteaptă pe noi ! - Dar nu poti stii sigur.
- Mal, uită-te la mine ! - Dar nu contează.
- Mal, pentru Dumnezeu ! - Pentru că veti fi împreună.
Scumpo, uită-te la mine ! Mal, nu !
A pus să fie declarată sănătoasă de trei psihiatri diferiti.
A fost imposibil pentru mine să explic natura nebuniei ei.
Asa că am fugit.
Acum sau niciodată, Cobb.
Bine, hai să mergem.
Mi-am lăsat copiii în urmă, si tot încerc să mă întorc de atunci.
Vina ta o defineste. Asta îi dă putere.
Dar nu esti responsabil pentru ideea care a distrus-o.
Si dacă vom reusi cu asta,
va trebui să te ierti. Va trebui s-o confrunti.
Dar nu trebuie s-o faci singur.
- Nu, nu trebuie... - O fac pentru ceilalti.
Pentru că ei n-au idee riscul pe care si l-au asumat venind aici.
Trebuie să ne grăbim.
- Timpul a expirat. - Nu stiu nicio combinatie.
- Nu constient în orice caz. - Dar instinctiv ?
Am pe cineva stând în birou chiar acum
gata să introducă cifrul.
Am nevoie de primele 6 numere care-ti trec prin cap chiar acum.
- N-am idee. - Chiar acum !
Am spus chiar acum !
5, 2, 8, 4, 9, 1.
Va trebui să te descurci mai bine de-atât.
În regulă. Legati-l. Mergem la plimbare.
Ce altceva mai vreti ? Mă auziti ?
Ce ai aflat ?
Relatia băiatului cu tatăl e mult mai rea decât ne-am imaginat.
Si asta cum ne ajută ?
Cu cât sunt mai mari problemele, cu atât catharsis-ul e mai puternic.
Cum o să-i împăcăm ? Sunt atât de înstrăinati.
- Păi, la asta lucrez, nu-i asa ? - Grăbeste-te.
Proiectiile se apropie.
Trebuie să plecăm de-aici înainte să fim îngrămăditi.
La naiba.
Nu-ti fie teamă să visezi la mai mare, dragule.
Trebuie să-i îndreptăm ura purtată tatălui către nas.
O să-i stricăm singura lui relatie pozitivă ?
Nu, o să reparăm relatia cu tatăl lui
arătându-i adevărata fată a nasului.
Fischer ar trebui să ne plătească mai mult decât Saito pentru misiunea lui.
Cum rămâne cu securitatea ? O să fie din ce în ce mai rău pe măsură ce înaintăm.
- Nu, cred că o să apelăm la domnul Charles. - Nu.
- Cine-i domnul Charles ? - O idee proastă.
În secunda în care vom intra în acel hotel si ne vom apropia de Fischer
securitatea va veni după noi.
Îl folosim pe dl Charles cum am făcut si la cealaltă misiune.
- Deci ati mai încercat înainte ? - Da, si nu a mers.
Subiectul a realizat că visa, iar subconstientul lui ne-a rupt în bucătele.
Excelent. Dar ati învătat din asta, nu ?
Am nevoie de un fel de distragere.
Nicio problemă. Ce zici de o domnisoară minunată pe care-am mai folosit-o.
- Ascultă-mă. Să conduci cu grijă, ok ? - Da.
O să fie foarte instabil acolo jos.
Nu sări prea devreme. Avem o singură sansă să prindem lovitura pe care o provoci.
Voi pune muzică si veti stii când vine, restul depinde de voi.
- Sunteti gata ? - Gata !
Vise plăcute !
Te plictisesc ?
Îti spuneam povestea mea. Bănuiesc că nu ti-a fost pe plac.
Am multe pe cap.
Uite-l pe domnul Charles.
Domnul Fischer, corect ?
Mă bucur să vă văd din nou Rod Green de la marketing.
- Si tu esti ? - Pe punctul de-a pleca.
În caz că te plictisesti.
Cred că ti-a tras teapă.
Asta numai dacă numărul ei chiar are doar 6 cifre.
528-491
Interesant mod de a-ti face prieteni. Furând portofelul cuiva asa.
La naiba. Portofelul ăla singur valora...
500$, corect ?
Uite, nu te îngrijora. Oamenii mei se ocupă de asta chiar acum.
Cine sau ce e domnul Charles ?
E un truc făcut să-l întoarcă pe Fischer împotriva propriului subconstient.
Si de ce nu esti de acord ?
Pentru că presupune atragerea atentiei subiectului că visează,
si asta atrage de la sine atentia asupra noastră.
N-a zis Cobb că nu putem face asta ?
Acum ai realizat cât timp petrece Cobb
făcând lucruri de care zice că nu trebuiesc făcute.
Domnule Saito, îmi acordati o clipă ?
- Îmi pare rău, dar... - Stai.
- Parcă esti mai învigorat. - Foarte amuzant, domnule Eames.
Turbulente în avion ?
Nu, mai aproape. Yusuf conducând.
- Îmi cer scuze, cine ziceai că esti ? - Rod Green de la marketing.
Dar asta nu e deloc adevărat, asa-i ?
Numele meu este domnul Charles, îti amintesti de mine asa-i ?
Eu sunt seful securitătii tale aici jos.
Iesi la un alt etaj si continuă să mergi.
Aruncă portofelul. Securitatea îl va căuta.
- Ok. - Trebuie să-i dăm lui Cobb mai mult timp.
Securitate ?
- Lucrezi pentru hotel ? - Nu, nu.
Excelez într-o ramură foarte specifică a securitătii.
Securitatea subconstientului.
Vorbesti despre vise ? Vorbesti despre extractie ?
Sunt aici să te protejez. Uite...
Bună treabă. Care-i planul tău acum ?
Domnule Fischer, sunt aici să te protejez în cazul în care
cineva încearcă să-ti acceseze mintea prin vis.
Nu esti în sigurantă aici. Vin după tine.
Ciudată vreme, nu-i asa ?
Ai simtit asta ?
Ce se întâmplă ?
Cobb îi atrage atentia lui Fischer în legătură cu caracterul straniu al visului.
Lucru care face subconstientul să se uite după visător.
După mine. Repede, sărută-mă.
- Încă se mai uită la noi. - Da, dar a meritat să încerc.
Probabil ar trebui să plecăm de-aici.
Ai simtit asta ? Ai fost antrenat pentru asta, domnule Fischer.
Fii atent la cât de ciudată este vremea, la gravitatia schimbătoare.
Nimic din toate astea nu e adevărat. Esti într-un vis.
Cel mai usor mod de a testa asta
e să încerci să-ti amintesti cum ai ajuns în acest hotel. Poti face asta ?
Vezi, eu...
Respiră, respiră. Aminteste-ti de antrenament.
Acceptă ideea că esti într-un vis si că sunt aici să te protejez.
Continuă.
- Nu esti real ? - Nu, nu.
Sunt o proiectie a subconstientului tău.
Am fost trimis aici să te protejez
în caz că extractorii vor încerca să te ademenească într-un vis.
Si cred că asta se întâmplă chiar acum, domnule Fischer.
Da. Ok.
- Mă poti scoate de aici ? - Imediat, urmează-mă.
Stai aici.
Iisuse ! Ce faci ?
Acesti oameni au fost trimisi aici să te răpească, în regulă ?
Dacă vrei ajutorul meu, va trebui să rămâi calm.
Vreau să colaborezi cu mine, domnule Fischer.
Dacă ăsta e un vis, ar trebui să mă omor ca să mă trezesc, corect ?
N-as face asta dacă as fi în locul tău, domnule Fischer.
Cred că te-au sedat, iar dacă apesi pe acel trăgaci, risti să nu te mai trezesti.
Risti să ajungi la un alt nivel al visului. Stii despre ce vorbesc.
Îti amintesti pregătirea.
Aminteste-ti ce ti-am spus. Dă-mi arma.
Camera asta ar trebui să fie chiar sub 528, corect ?
Da.
Gândeste, domnule Fischer, gândeste ce-ti amintesti înainte de visul ăsta ?
Au fost... multe focuri de armă. Si ploua.
Unchiul Peter. Doamne, l-au răpit.
Unde te-au tinut ?
- Ne-au tinut în spatele unei dube. - Asta explică schimbările de gravitatie.
Esti în dubă chiar acum. Continuă.
Avea ceva de-a face... cu un seif.
Doamne, de ce îmi e asa greu să-mi aduc aminte.
E ca si cum ti-ai aminti un vis după ce te-ai trezit.
Ascultă, ai nevoie de ani de antrenament.
Tu si Browning ati fost trasi în acest vis,
pentru că ei încearcă să fure ceva din mintea ta.
Vreau să te concentrezi si să-ti amintesti care e acel lucru.
Care e, domnule Fischer ? Gândeste-te
Un cifru.
Au cerut primele numere care-mi trec prin minte.
Încearcă să extragă numărul din subconstientul tău.
Poate însemna orice. Suntem într-un hotel acum.
Ar trebui să încercăm camere de hotel. Care era numărul domnule Fischer ?
Încearcă să-ti amintesti. E foarte important.
Cinci.
Cinci, doi... era un număr lung.
E bine pentru moment. O să încercăm de-aici.
- Etajul 5. - Da.
- Folosesti o alarmă ? - Nu, trebuie să apreciez singur.
Cât timp voi sunteti adormiti în 528, voi astepta lovitura lui Yusuf.
- Cum vei stii ? - Muzica mă va avertiza.
Iar apoi când duba va lovi bariera podului, asta va fi de neconfundat.
Deci vom avea o lovitură sincronizată.
Dacă e prea devreme, nu vom fi trasi înafară.
Dacă e prea târziu. N-o să vă pot da drumul.
De ce ?
Pentru că duba va fi în cădere liberă. Nu vă pot da drumul fără gravitatie.
Corect.
Sunt cu mine. Continuă.
- Domnule Charles. - Stii ce e asta, domnule Fischer ?
- Da, cred că da. - Încercau să te adoarmă.
- Dar deja sunt adormit. - Să te adoarmă din nou.
Ce vrei să spui ? Un vis în alt vis ?
Văd că te-ai schimbat.
Poftim ?
Mă scuzati. V-am confundat cu un prieten.
Un tip arătos, sunt sigur.
Asta e proiectia lui Browning din capul lui Fischer.
Să-l urmărim să vedem cum se comportă.
De ce ?
Pentru că felul în care se poartă ne va spune
dacă Fischer îl va suspecta în felul în care noi vrem.
- Unchiule Peter. - Ati spus c-ati fost răpiti împreună ?
Nu chiar. Deja îl aveau pe el. Îl torturau.
I-ai văzut torturându-l ?
- Răpitorii lucrează pentru tine ? - Robert.
Încerci să deschizi acel seif ? Pentru a lua testamentul alternativ ?
Fischer-Morrow reprezintă întreaga mea viată.
Nu te pot lăsa s-o distrugi.
N-o să-mi arunc mostenirea. De ce as face-o ?
Nu te puteam lăsa să accepti ultimul afront al tatălui tău.
- Ce afront ? - Testamentul Robert.
Acela e ultima lui insultă.
O provocare să construiesti ceva de unul singur,
spunându-ti că nu esti demn de reusitele lui.
Că e dezamăgit ?
Îmi pare rău.
Dar se însală.
Poti construi o companie mai bună decât a tatălui tău.
Domnule Fischer. Ne minte.
- De unde stii ? - Crede-mă, cu asta mă ocup.
Ne ascunde ceva si trebuie să aflăm ce anume.
Trebuie să-i facem acelasi lucru pe care urma să ti-l facă el tie.
Vom intra în subconstientul lui si vom afla ce nu vrea el ca tu să stii.
În regulă.
E adormit.
Stai, în al cărui subconstient intrăm ?
În al lui Fischer.
Dar i-am zis că intrăm în al lui Browning ca să fie în aceeasi echipă cu noi.
Asta ne va ajuta să pătrundem în subconstientul lui.
Corect.
Securitatea o să fie pe urmele tale.
Am să-i distrag cât mai mult.
Să te întorci pentru lovitură.
Mergi la culcare, domnule Eames.
Esti în regulă ?
- Esti bine ? - Da, sunt bine. Sunt gata.
Cobb ? Cobb ? Ce-i acolo jos ?
Să sperăm că adevărul pe care vrem ca Fischer să-l afle.
Nu, vreau să spun, ce-i acolo jos pentru tine.
Ai văzut asta ?
Eames, ăsta e visul tău.
Vreau să distragi atentia securitătii din complex, întelegi ?
- Cine-l va conduce pe Fischer înăuntru ? - Nu eu.
Dacă eu stiu ruta, totul ar putea fi compromis.
- Eu am proiectat locul. - Nu, tu vii cu mine.
O pot face eu.
În regulă, o vei lua pe ruta spre complex.
- Fischer, tu mergi cu el. - În regulă.
- Cum rămâne cu tine ? - Tine asta deschisă.
Voi asculta în tot acest timp.
Geamurile de la etajul de sus sunt îndeajuns de mari pentru ca eu
să vă păzesc spatele din turnul din sud. Îl vezi ?
- Da. Tu nu vii ? - Ca să afli adevărul
despre tatăl tău, trebuie să intri în mintea lui Browning de unul singur.
Haide, Fischer.
Sună alarma ! Sună alarma !
Miscarea !
Hai !
Trag în mine.
Sper că sunt gata.
E prea devreme.
Cobb, ai auzit asta ?
Prima dată am auzit-o acum 20 de minute. Credeam că e doar vântul.
Da, aud. E muzică.
- Deci ce facem ? - Ne grăbim.
Yusuf are 10 secunde pentru săritură.
Asta înseamnă că Arthur are 3 minute.
Hei !
- Pentru noi cât înseamnă ? - 60 de minute.
Pot parcurge ruta aia în mai putin de o oră ?
Tot vor trebui să coboare pe terasa din mijloc.
Atunci le trebuie o rută mai directă.
A fost proiectat ca un labirint.
Trebuie să fie o cale de acces direct prin labirint, nu ?
Eames ?
A adăugat Eames vreun detaliu ?
Nu stiu dacă ar trebui să-ti spun. Dacă Mal află...
N-avem timp de asta. A adăugat ?
A adăugat un sistem de ventilatie care trece prin labirint.
Perfect. Explică-i-l.
- Saito ? - Spune.
Paradox.
- Ce-a fost aia ? - Lovitură.
- Cobb, am pierdut-o ? - Da, am pierdut-o.
Nu puteai să visezi si tu o afurisită de plajă ?
Ce facem acum ?
Terminăm treaba înainte de următoarea lovitură.
- Când e următoarea lovitură ? - Când duba loveste apa.
Cum vă scap fără gravitatie ?
Arthur mai are câteva minute, noi avem cam douăzeci.
Esti în regulă ?
Miscarea. La bază !
E ceva în neregulă. Se îndreaptă spre tine de parcă ar sti ceva.
Mai fă-ne rost de ceva timp, în regulă ? Haide !
Sunt pe drum.
Aceea e anticamera dinaintea camerei blindate.
Camera blindată are ferestre ?
Nu, adică, nu ar mai fi foarte blindată dacă ar avea.
Se sperăm că lui Fischer îi va plăcea ce va găsi acolo.
Proiectiile acelea sunt parte din subconstientul lui ?
Da.
Distrugi părtile alea din mintea lui ?
Nu, nu. Sunt doar proiectii.
Suntem aici.
E liber, dar grăbiti-vă. O întreagă armată se îndreaptă spre voi.
Am intrat.
- E altcineva înăuntru. - Fischer, e o capcană, iesi afară.
Haide. Un pic mai jos.
Cobb. Nu, nu e reală.
De unde stii asta ?
E doar o proiectie. Fischer... Fischer e real !
Bună.
Eames ! Eames ! Du-te în anticameră, acum !
- Ce s-a întâmplat ? - Mal l-a ucis pe Fischer.
N-am putut s-o împusc.
N-are niciun rost să-l readucem.
Mintea lui e deja blocată acolo. S-a terminat.
Deci asta-i tot ? Am esuat ?
E gata. Îmi pare rău.
Păi, nu eu sunt ăla care nu se mai întoarce la familia lui, nu-i asa ?
E păcat, chiar as fi vrut să văd ce se va întâmpla acolo.
- Puteam să jur că vom reusi. - Haideti să pregătim explozivul.
Nu, încă mai avem o sansă.
Trebuie să-l urmărim pe Fischer acolo.
N-avem timp.
Nu, dar va fi destul timp acolo.
Si îl vom găsi.
Ok, cum se aude muzica lui Arthur, foloseste aparatul de resuscitare să-l readuci.
Îi putem da propria lui lovitură acolo jos.
Tu du-l acolo.
Când muzica se termină, detonăm spitalul.
Si trecem prin loviturile fiecărui nivel.
Merită încercat.
Saito poate tine gărzile cât timp eu setez explozibilul.
Saito, nu va reusi, nu-i asa ?
Cobb, haide ! Trebuie să încercăm.
Să mergem.
Dacă nu vă întoarceti până la lovitură, eu plec fără voi.
Are dreptate. Are dreptate.
Pot să am încredere în tine că te vei descurca acolo ?
Adică, Mal va fi acolo jos.
Stiu unde s-o găsesc. Si o să-l aibă pe Fischer.
De unde stii ?
Vrea să vină după ea, mă vrea acolo jos cu ea.
Esti în regulă ?
- Asta e lumea ta ? - A fost.
Aici o să fie.
Haide.
Saito...
Am nevoie de tine să ai grijă de Fischer cât timp mă duc să iau niste explozibil.
Nu e loc de turisti în misiunea asta.
Fii serios !
Voi ati construit toate astea ? E incredibil.
Am construit timp de ani de zile.
Am început cu amintiri.
Pe aici.
Ăsta a fost cartierul nostru. E un loc din trecutul meu.
Asta a fost primul nostru apartament, apoi ne-am mutat în casa de acolo.
După ce Mal a rămas gravidă, aceea a devenit casa noastră.
Ati reconstruit toate astea din amintiri ?
Cum ti-am mai spus, am avut mult timp.
Ce e aia ?
E casa în care Mal a crescut.
- O să fie acolo ? - Nu.
Haide.
Amândoi am vrut să locuim într-o casă, dar ne-a plăcut tipul ăsta de clădire.
În viata reală, ar fi trebuit să alegem, dar nu si aici.
Cum o să-l aducem pe Fischer înapoi ?
O să trebuiască să-i aplic un fel de lovitură.
Ce ?
Improvizăm.
Ascultă, trebuie să stii ceva despre mine. Despre insertie.
O idee e ca un virus. Rezistentă.
Foarte contagioasă.
Cea mai mică sământă a unei idei poate creste.
Poate creste pentru a te defini sau pentru te distruge.
Cea mai mică idee, cum ar fi: "Lumea ta nu e reală".
Un simplu gând care schimbă totul.
Esti atât de sigur de lumea ta. De ce e real ?
Crezi că el este ?
Sau crezi că este la fel de pierdut cum am fost si eu.
Stiu ce e real, Mal.
Fără pic de dubiu ?
Nu te simti persecutat, Dom ?
Urmărit pe tot globul de corporatii anonime si forte de politie ?
În acelasi fel în care proiectiile persecută visătorul ?
Recunoaste.
Nu mai crezi în doar o singură realitate.
Asa că alege. Alege să fii aici.
Alege-mă pe mine.
Stii ce trebuie să fac, trebuie să mă întorc la copiii nostri...
pentru că tu i-ai lăsat.
- Pentru că tu ne-ai lăsat. - Te înseli.
- Ba nu. - Esti confuz.
Copiii nostri sunt aici.
Si ai vrea să le vezi fetele din nou, nu-i asa ?
Da, dar vreau să îi văd acolo sus, Mav.
Acolo sus ?
Ascultă-te ce zici. Ăstia sunt copiii nostri. Uite.
James ? Phillipa ?
Nu face asta, Mal, te rog. Ăstia nu sunt copiii nostri.
Continui să-ti spui asta fără s-o crezi.
- Nu, o stiu. - Dacă te înseli ?
Dacă eu sunt ceea ce e real.
Continui să-ti spui ceea ce stii.
Dar ce crezi ? Ce simti ?
Vină.
Simt vină, Mal.
Si orice as face, oricât de lipsit de sperantă as fi...
oricât de confuz, vina aceea e mereu acolo,
amintindu-mi adevărul.
Ce adevăr ?
Ideea care te-a determinat să te îndoiesti de realitate a venit de la mine.
Ai plantat ideea în mintea mea ?
Despre ce vorbeste ?
Motivul pentru care stiam că insertia e posibilă
a fost pentru că i-am făcut-o ei prima dată.
- Am făcut-o propriei mele sotii. - De ce ?
Eram pierduti acolo.
Stiam că trebuie să scăpăm, dar ea n-a vrut să accepte.
A ascuns ceva, ceva adânc în mintea ei.
Adevărul pe care l-a stiut cândva, dar a ales să-l uite.
Nu a putut să evadeze.
Asa că m-am hotărât să-l caut.
Să intru în coltul retras al mintii sale si să găsesc acel loc secret.
Am pătruns si am plantat ideea.
O simplă idee care avea să schimbe totul.
Ca lumea ei nu e reală.
Că moartea era singura scăpare.
Astepti un tren.
Un tren care te va duce departe.
Stii unde speri să te ducă acest tren.
Dar nu poti stii sigur.
Dar nu contează.
- Spune-mi de ce ! - Pentru că vom fi împreună.
Si n-am stiut niciodată, că acea idee se va dezvolta în mintea ei precum cancerul,
că până si după ce s-a trezit
chiar si după ce ai revenit la realitate,
ai să crezi că lumea ta nu e reală.
Că moartea e singură scăpare.
Mal, nu ! Doamne !
- Mi-ai infectat mintea. - Încercam să te salvez.
M-ai trădat, dar te poti revansa.
Încă îti poti tine promisiunea.
Încă putem fi împreună aici. În lumea pe care am construit-o împreună.
Cobb, trebuie să-l luăm pe Fischer.
Nu-l puteti avea.
Dacă stau aici, îl lasi să plece ?
Despre ce tot vorbesti ?
Fischer e pe verandă.
- Verifică dacă-i în viată, Ariadne. - Cobb, nu poti face asta.
Verifică dacă e în viată chiar acum. Fă-o.
E aici si e momentul, dar trebuie să vii chiar acum.
- Ia-l pe Fischer, cu tine în regulă ? - Nu poti sta aici cu ea.
N-am s-o fac. Saito e mort acum, asta înseamnă că...
e pe-aici pe undeva. Asta înseamnă că trebuie să-l găsesc.
Nu pot sta cu ea pentru că ea nu mai există.
Sunt singurul lucru în care mai crezi.
Mi-as dori...
Mi-as dori mai mult ca orice...
Dar nu mi te pot imagina cu toată complexitatea ta.
Cu toată perfectiunea ta. Cu toate imperfectiunea ta.
Esti în regulă ?
Uită-te la tine.
Esti doar o umbră. O umbră a adevăratei mele sotii.
Mai bine de-atât n-am putut să fac,
dar îmi pare rău, nu esti îndeajuns de bună.
Asta ti se pare real ?
- Ce faci ? - Improvizez.
Nu, nu, nu.
Du-te înăuntru. Hai !
Dezamăgit...
Stiu, tată.
Stiu că esti dezamăgit că n-am putut fi ca tine.
Nu, nu...
Am fost dezamăgit că n-ai încercat.
Haide, haide !
Tată ?
Asta-i lovitură, Ariadne. Trebuie să pleci acum !
Nu te pierde. Găseste-l pe Saito si adu-l înapoi.
Asa voi face.
Îti mai amintesti când m-ai cerut de sotie ?
Da.
Ai zis că visai c-o să îmbătrânim împreună.
Dar asa a fost.
Asa a fost, nu-ti amintesti ?
Mi-e dor de tine enorm de mult, dar...
timpul nostru a trecut.
Si trebuie să renunt la tine.
Trebuie să plec.
Îmi pare rău, Robert.
Stii, testamentul ăla înseamnă că tata a vrut ca eu să fiu pe cont propriu.
Nu doar să trăiesc pentru el.
Asta am să fac, unchiule Peter.
Ce s-a întâmplat ?
- Cobb a rămas. - Cu Mal ?
Nu, să-l găsesc pe Saito.
Se va pierde.
Nu, va fi în regulă.
Ai venit să mă omori ?
Astept pe cineva.
Cineva dintr-un vis pe jumătate uitat.
Cobb ? Imposibil.
Am fost tineri împreună.
Sunt un bătrân,
plin de regrete.
Asteptând să mor singur.
Am venit după tine,
să-ti amintesc ceva.
Ceva ce ai stiut cândva.
Ca lumea asta nu e reală.
Să mă convingi să onorez întelegerea noastră ?
Să faci un act de credintă, da.
Vino înapoi,
si o să fim tineri împreună din nou.
Vino înapoi cu mine. Vino înapoi.
Prosop cald, domnule ?
O să aterizăm în Los Angeles în aproximativ 20 de minute.
Vă trebuie formular de imigrare ?
Multumesc.
- Prosop cald, domnule ? - Nu.
Vă trebuie formular de imigrare ?
- Bun venit acasă, domnule Cobb. - Vă multumesc, domnule.
Bun venit acasă. Pe-aici.
James ? Phillipa ?
Uite cine-i aici ?
Hei.
Hei copii, ce mai faceti ?
- Tati ! - Ce mai faci ?
Uite ce-am construit, tati.
- Ce faci acolo ? - Am făcut o casă din pietre.
Subtitrarea: Kprice/cmarius
Adaptarea Bubuloimare
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
OpenSubtitles.org AP stops working soon, but not for VIP members -> osdb.link/vip