api.OpenSubtitles.org is deprecated, please implement REST API from OpenSubtitles.com
INDIANA JONES ŞI ULTIMA CRUCIADĂ
SubRip by Driv3r
Descălecaţi!
Herman are rău de călărit!
Băieţi, ţineţi aproape!
Unele dintre aceste galerii ţin cale de kilometri.
Nu cred că e o idee prea bună.
Ce este?
- Ai găsit ceva până acum? - Nimic.
Puştiul a găsit ceva.
Am găsit ceva, Fedora! Am găsit ceva chiar aici.
O, uită-te la asta!
- Suntem bogaţi! Suntem bogaţi! - Gura!
Indy?
Indy? Ce fac acolo?
Indiana? Indiana?
Trebuie să găsim mai multe.
E Crucea lui Coronado. Cortés i-a dat-o în 1520.
O să-i dau inelul ăsta mamei şi o să-l pun pe degetul ei osos!
Crucea asta e un obiect important, locul ei e într-un muzeu.
Fugi, spune-i dlui Havelock că nişte bărbaţi pradă peştera.
Pune-l să-l aducă pe şerif. E doar un şarpe! M-ai auzit?
Bine. Fug. Dl Havelock. Şeriful...
Ce ai de gând să faci?
Nu ştiu. O să mă gândesc la ceva.
Sapă cu mâinile, nu cu gura.
- Ne-a luat lucrul. - Prinde-l!
Dle Havelock! Oricine! Cu excepţia mea, toţi s-au rătăcit.
Uite-l! Haideţi, haideţi!
Hei, tu ăla! O să te prindem!
Hei! Vino înapoi!
Haide! Prindeţi-l!
Vino înapoi!
CIRCUL DUNN & DUFFY
CASA REPTILELOR
Stai, lasă-mă pe mine!
Doamne Sfinte!
Haide, puştiule.
Nu ai cum să scapi.
Zvârle biciul în sus!
Asta îmi aparţine.
- Îi aparţine lui Coronado. - E mort, cu toţi nepoţii!
Asta ar trebui să fie la muzeu.
Dă-mi-o!
Un şarpe!
Nu-l lăsa să scape!
Magie?
Asigură-te că nu fuge prin spate.
OK, puştiule, ieşi din cutie în clipa asta!
Ticălosule!
Fir-ar să fie!
Tăticule!
Tati!
- Tati! E important. - Aşteaptă. Numără până la douăzeci.
- Nu, ascultă-mă... - Tinere!
Unu, doi, trei, patru...
În greceşte.
Fie ca el, care a împodobit acest lucru, să mă ilumineze pe mine.
- L-am adus pe şerif. - Exact omul pe care voiam să-l văd.
- Cinci sau şase din ei... - E-n regulă. O mai ai?
Da... e chiar aici.
Mă bucur să văd asta.
Pentru că proprietarul de drept nu va face plângere dacă o dai înapoi.
Are martori, cinci sau şase persoane.
La revedere.
Azi ai pierdut, puştiule.
Nu înseamnă că trebuie să-ţi şi placă.
COASTA PORTUGHEZĂ
- Ce mică e lumea, Dr Jones. - Prea mică pentru doi oameni ca noi.
A doua oară îmi revendic bunul de la tine.
Locul ei e într-un muzeu!
Al tău la fel!
Aruncaţi-l peste bord!
Înşfăcaţi-l, ne scapă!
Arheologia este căutarea faptelor...
nu a adevărului.
Dacă vă interesează adevărul, clasa de filozofie e mai încolo pe coridor.
Uitaţi de oraşele pierdute, călătoriile exotice şi săpături prin lume.
Nu ne luăm după hărţi cu comori şi "X" nu marchează niciodată un loc anume.
Şaptezeci la sută din arheologie se face în bibliotecă.
Cercetare, lectură...
Nu ne putem permite să luăm mitologia ca atare.
Săptămâna viitoare: Egiptologie şi excavarea lui Naukratis în 1885.
Sunt la mine în birou dacă cineva are vreo problemă.
Marcus... am reuşit.
Ai găsit-o!
- Ştii de cât timp o caut? - De o viaţă întreagă.
- Bravo, cu adevărat bravo.
Va sta la loc de cinste în colecţia noastră spaniolă.
Putem să discutăm despre onorariul meu în timpul cinei şi şampaniei.
- Tu faci cinste. - Da... eu fac cinste.
Dr Jones!
Corespondenţa dvs e pe birou. Uitaţi şi mesajele telefonice.
Acesta este programul dvs. Lucrările acestea nu au fost încă notate.
Irene, notează numele tuturor pe o listă...
şi o să îi văd pe toţi, fiecare pe rând!
"Veneţia, Italia."
Dr Jones! Dr Jones!
Dr Jones.
Presupun că ai călătorit confortabil, Dr Jones.
Sper că oamenii mei nu te-au speriat.
Numele meu este Walter Donovan.
Vă ştiu. Donaţiile dvs către muzeu au fost generoase.
Colecţia dvs e foarte impresionantă.
Ca şi tine, am o pasiune pentru antichităţi.
Aruncă o privire aici.
S-ar putea ca asta să te intereseze.
Ei bine, e din gresie. Simbol creştin.
Text în latina timpurie. Mijloc de secol 12.
- Aşa am apreciat şi noi. - De unde provine?
Inginerii mei au găsit-o la nord de Ankara,
în timp ce săpau după cupru.
Poţi traduce inscripţia?
"...cui va bea apa îi voi da," spune Domnul
"va avea în sine un izvor curgând pentru viaţa eternă."
"Să mă aducă la Muntele-ţi Sfânt unde te afli,"
"prin deşert, printre munţi,"
"spre Defileul Semilunii,"
"spre templul unde cupa care..."
"unde stă pe vecie cupa care conţine sângele lui Iisus Hristos."
Sfântul Graal, Dr Jones.
Potirul folosit de Hristos în timpul Cinei Cea De Taină
în care a picurat sângele lui la Răstignire
şi i-a fost încredinţat lui Iosif din Arimateea.
Legenda lui Arthur. Am mai auzit basmul acesta.
Viaţa eternă! Darul tinereţii pentru oricine bea din Graal.
- E un basm care îmi place! - Visul unui om bătrân.
Visul oricărui om, cred că inclusiv al tatălui tău.
Ştiinţa Graalului e hobby-ul lui.
E profesorul de literatură medievală nedorit de studenţi.
Îţi neglijezi oaspeţii.
Vin într-o clipă, dragă.
Greu de rezistat, nu-i aşa?
Locul de veci al Graalului descris în detaliu.
La ce folos?
Tăbliţa asta pomeneşte deşerturi, munţi, canioane...
Destul de vag. De unde să începi?
Dacă tăbliţa ar fi intactă, dar lipseşte partea de sus.
Cu toate astea, în prezent a început o tentativă de recuperare a Graalului.
Să îţi mai spun o altă poveste de culcare.
După ce Graalul i-a fost încredinţat lui Iosif, i s-a pierdut urma o mie de ani,
înainte de a fi din nou găsit de trei fraţi în timpul Primei Cruciade.
Şi pe asta am auzit-o.
Doi dintre fraţi au ieşit din deşert 150 de ani mai târziu
şi au pornit-o înapoi spre Franţa, dar numai unul a ajuns.
Înainte să moară din pricina... vârstei extrem de înaintate,
se presupune că i-ar fi spus povestea sa unui călugăr franciscan.
Nu "se presupune", Dr Jones.
Acesta este manuscrisul în care călugărul a notat povestea cavalerului.
Nu dezvăluie unde se află Graalul,
dar cavalerul a promis că o vor face două repere.
Tăbliţa aceasta este unul din cele două repere.
Ea dovedeşte că povestea cavalerului e adevărată, dar nu e completă.
Al doilea reper e în mormântul fratelui mort.
Şeful nostru de proiect crede că mormântul acesta e la Veneţia, în Italia.
După cum poţi vedea, suntem pe punctul de a încheia o mare căutare
care a început acum aproape două mii de ani.
Ne mai desparte doar un pas.
Aşa e de obicei când îţi dispare pământul de sub picioare.
S-ar putea să ai mare dreptate.
Suntem în impas.
Şeful nostru de proiect a dispărut, împreună cu toate studiile lui.
Colegul lui, Dr Schneider, habar nu are unde s-ar putea afla.
Aş vrea să preiei lucrurile de unde le-a lăsat el.
Găseşte omul şi vei găsi Graalul.
Nu discutaţi cu Jones cel potrivit, dle Donovan.
- De ce nu încercaţi cu tatăl meu? - Am încercat deja.
Tatăl tău este omul care a dispărut.
Eu şi cu tatăl tău suntem prieteni de ani de zile,
nu te-am văzut niciodată aşa de alarmat din cauza lui.
Tati? El e cercetător, nu om de teren. Tati?
Tati?
Dumnezeule mare!
În ce s-a băgat oare bătrânul prostănac?
Nu ştiu, dar orice ar fi, e băgat până peste cap.
Sunt scrisorile venite azi şi au fost deschise.
Scrisori...
Asta era, Marcus.
"Veneţia, Italia."
Ce este?
Este jurnalul tatei despre Graal.
Fiecare indiciu urmat, fiecare descoperire.
Cronica completă a căutării Sfântului Graal.
Aici e întreaga sa viaţă. De ce mi-ar fi trimis mie asta?
Nu ştiu... dar probabil că cineva vrea acest lucru tare de tot.
Tu crezi, Marcus?
Crezi că Sfântul Graal există în realitate?
Căutarea lui este căutarea divinului din fiecare dintre noi.
Dar dacă vrei fapte, nu pot să îţi ofer niciunul.
La vârsta mea, sunt dispus să accept câte ceva pe încredere.
Sună-l pe Donovan, spune-i că cumpăr chiar acum biletul de Veneţia.
Îi spun că luăm două bilete.
- Ce se va întâmpla la Ven...? - O să vă aştepte Dr Schneider.
Apartamentul meu de la Veneţia vă stă la dispoziţie.
Mulţumesc.
Dr Jones... noroc.
Ai mare grijă. Nu te încrede în nimeni.
VENEŢIA
Ah, Veneţia.
Cum îl vom recunoaşte pe Dr Schneider?
Nu ştiu. Poate ne recunoaşte el.
Dr Jones?
Da.
Am ştiu că tu eşti. Ai ochii tatălui tău.
Şi urechile mamei mele, dar restul e al tău.
Se pare că părţile cele mai bune au fost adjudecate.
- Marcus Brody? - Aşa este.
- Dr Elsa Schneider. - Îmi pare bine.
L-am văzut ultima dată pe tatăl tău în bibliotecă.
Era foarte aproape de depistarea mormântului.
Era aşa de tulburat.
- Era emoţionat ca un şcolar. - Profesorul Attila?
El n-a fost niciodată emoţionat, nici măcar ca şcolar.
- Fräulein, permiteţi? - De obicei, nu.
- Nici eu. - Atunci îţi permit.
- Dar până mâine se va ofili. - Mâine voi...
- Urăsc să vă întrerup, dar motivul... - Trebuie să-ţi arăt ceva.
Tatăl tău m-a trimis să iau un plan vechi al oraşului.
Când m-am întors, plecase, cu toate hârtiile, în afara acestei frânturi.
- Numerale romane. - Iată biblioteca.
- Nu arată ca o bibliotecă. - Arată ca o fostă biserică.
Acesta este şi adevărul. Vă aflaţi pe pământ sfânt.
Coloanele acestea au fost aduse ca pradă de război,
după jefuirea Bizanţului în timpul Cruciadelor.
Biblioteca se închide în scurt timp, o să aranjez să stăm puţin mai mult.
Marcus, am mai văzut cândva fereastra asta.
- Unde? - Chiar aici. În jurnalul tatei.
- Vezi? - Uite, Indy. Numeralele romane.
- Tata descoperise ceva aici. - Dar nu ştim ce înseamnă numerele.
Mi-a trimis jurnalul cu un motiv anume. Să-l ţinem pentru noi.
- Ai găsit ceva? - Trei, şapte şi zece.
- Numerele sunt pe fereastră. - Cred că am orbul găinilor.
El nu căuta o carte despre mormânt, ci însuşi mormântul.
Mormântul e în bibliotecă. Ai spus că pe vremuri era biserică.
Uite!
Trei.
Şapte. Şapte.
Zece... şi zece.
Unde se află zece?
Uitaţi-vă în jur după zece.
Trei şi şapte...
Trei şi şapte şi zece...
Zece! "X" marchează locul.
- Bingo! - Nu decepţionezi, Dr Jones.
- Eşti exact ca tatăl tău. - Doar că el a dispărut, eu nu.
Lasă-mă în jos.
Te rog, ai grijă de asta, da?
Haide!
- Simboluri păgâne, secolul 4 sau 5. - Corect.
Cu şase sute de ani înaintea Cruciadelor.
Creştinii şi-au săpat propriile galerii secole mai târziu.
Dacă există vreun cavaler al Primei Cruciade,
aici o să-l găsim.
- Ce e asta? - Arca Legământului.
- Eşti sigur? - Foarte sigur.
Atenţie.
E ţiţei. Ar trebui să forez un puţ aici şi să ies la pensie!
Bricheta.
O, şobolani...!
Haide.
Vino aici.
Uite, trebuie să fie unul dintre astea.
Uite ce artistice sunt aceste decoraţiuni şi sculpturi.
Acesta este.
Ăsta este. L-am găsit.
Priveşte!
Inscripţia de pe scut e la fel cu cea de pe tăbliţa Graalului.
Scutul este al doilea reper.
Ce este asta?
E un desen copiat de pe tăbliţa Graalului.
Exact ca tatăl tău, ca un şcolar de tulburat.
N-ar fi minunat dacă ar fi aici să vadă asta?
N-ar fi trecut niciodată de şobolani. Urăşte şobolanii.
Treci înapoi lângă perete.
Repede, dedesubt! Pungă de aer!
- Nu te depărta. - Poftim? Poftim?!
Cred că am găsit o cale de ieşire. Trage aer în piept!
Ah... Veneţia!
- Eşti nebună? Nu printre ele! - Printre ele? Eşti nebun?
- Am zis să ocoleşti! - Ai spus printre ele!
Am spus să nu te duci printre ele!
Nu!
- De ce vrei să ne ucizi? - Deoarece căutaţi Graalul.
- Tu l-ai ucis şi pe tatăl meu? - Nu!
Unde e?
Vorbeşte sau eşti un om mort! La naiba, spune-mi! Spune-mi!
- Dacă mă mai ţii, murim amândoi! - Atunci să murim!
Eu sunt pregătit sufleteşte. Tu cum eşti?
- Asta e ultima ta şansă! - Nu, Dr Jones, e a ta.
E-n regulă, unde e tatăl meu?
Dacă îmi dai drumul, o să-ţi spun.
- Cine eşti tu? - Mă cheamă Kazim.
De ce ai vrut să mă ucizi?
Secretul Graalului a fost în siguranţă o mie de ani.
În tot acest timp, Frăţia Sabiei Cruciforme
a fost gata de orice ca să îl păstreze în siguranţă.
Lasă-mă la cheiul ăsta.
Întreabă-te, de ce cauţi Potirul lui Hristos?
O faci pentru gloria Lui... sau a ta?
Nu am venit pentru Potirul lui Hristos, am venit să îmi găsesc tatăl.
În acest caz, Dumnezeu să fie cu tine.
Tatăl tău e ostatec în castelul Brunwald, la graniţa austro-germană.
- Ce-ţi face capul? - Mai bine, acum că am văzut asta.
Este numele unui oraş: Alexandretta.
Cavalerii Primei Cruciade au asediat Alexandretta.
Întregul oraş a fost distrus.
Actualul oraş Iskenderun e construit pe ruinele lui.
Îţi aminteşti ce spune tăbliţa Graalului? "Prin deşert,"
"prin munte, spre Defileul Semilunii."
- Unde, exact? - Tatăl tău ar şti.
Tatăl tău a ştiut! Uite, a realizat o hartă!
A întocmit-o din indiciile găsite în căutarea Graalului.
O hartă fără nume. Un oraş cu o oază spre est... aici.
Ştia că drumul o ia spre sud către munţi, drept spre defileu!
Ştia totul cu excepţia locului de pornire: numele oraşului.
- Alexandretta. Acum ştim. - Da, acum ştim.
Spune-i lui Sallah să te aştepte la Iskenderun.
Dar tu ce faci?
Eu plec să-l caut pe tata.
Elsa?
- Camera mea! - Şi a mea la fel.
- Ce-au căutat? - Asta.
Jurnalul Graalului.
Era la tine?
- N-ai avut încredere în mine. - Nu te cunoşteam.
Măcar te las să te ţii după mine.
Da, dă-le o floare şi or să te urmeze peste tot.
- Las-o baltă. Nu eşti supărată. - Nu?
Nu. Îţi place felul în care acţionez.
Noroc că eu nu fac la fel, că ai fi şi acum la debarcader!
Care e problema?
Aproape că am fost incinerat, înecat şi făcut momeală de peşti.
Suntem prinşi în ceva sinistru aici, iar tata a prins de veste.
Până voi fi sigur, o să acţionez aşa cum cred eu că se cuvine.
Cum îndrăzneşti să mă săruţi?
Lasă-mă în pace. Nu-mi plac femeile uşuratice.
Iar eu urăsc bărbaţii aroganţi.
Ah, iubesc Veneţia.
- Ce ştii despre locul acesta? - Familia Brunwald colecţionează artă.
- Ce ai de gând să faci? - Nu ştiu. O să mă gândesc la ceva.
- Da? - Era şi timpul.
Ai de gând să ne ţii aici în prag? Suntem uzi până la piele.
Am ieşit afară şi am răcit cobză.
- Sunteţi aşteptat? - Nu-ţi lua tonul ăsta cu mine.
Spune-i baronului
că lordul Clarence MacDonald şi asistenta sa
au venit să vadă tapiseriile.
- Tapiseriile? - Omul e greu de cap.
Ăsta e un castel, nu? Astea sunt tapiserii?
E un castel. Şi avem multe tapiserii.
Şi dacă tu eşti lord scoţian, atunci eu sunt Mickey Mouse!
Cum de-ndrăzneşte?
Nazişti. Îi urăsc pe tipii ăştia.
- Cred că e aici înăuntru. - De unde ştii?
Pentru că văd toate aceste fire.
Indy! Indy!
Nu-ţi face griji, e joacă de copii. Vin imediat înapoi.
Junior?
- Da, domnule. - Tu eşti, Junior.
Nu-mi spune aşa, te rog.
- Ce faci aici? - Am venit să te iau.
Sfârşitul secolului 14, dinastia Ming. Ţi se rupe inima.
Şi capul! M-ai lovit, tată.
N-o să mi-o iert niciodată.
Nu-ţi face griji, n-am nimic.
Slavă Domnului.
E un fals!
Se vede din secţiunea transversală.
Nu!
Trebuie să ieşim de aici.
Îmi pare rău de capul tău. Credeam că eşti unul de-ai lor.
Tată, când vin, ei intră pe uşă!
Corect. Dar e bine să fii prevăzător.
De data asta am greşit, dar nu şi atunci când ţi-am expediat jurnalul.
Fără îndoială că l-ai primit.
L-am primit şi l-am folosit.
Am găsit intrarea în catacombe.
- Prin bibliotecă? - Exact.
Ştiam eu.
Şi mormântul lui Sir Richard?
L-am găsit.
Era cu adevărat acolo?
- L-ai văzut? - Ce-a mai rămas din el.
Şi scutul lui?
Inscripţia de pe scutul lui Sir Richard?
- Alexandretta. - Alexandretta! Fireşte!
Pe ruta pelerinilor din Imperiul de Răsărit.
Junior, ai reuşit!
Nu, tată, tu ai reuşit. Patruzeci de ani.
- Ce mi-aş fi dorit să fiu cu tine. - Erau şobolani acolo, tată.
- Şobolani? - Da. Din cei mari.
- Ce vor naziştii de la tine? - Voiau jurnalul meu.
Trebuia să pun o distanţă cât de mare posibilă între mine şi carnetul acela.
Dr Jones.
- Da? - Da?
Acum o să iau carnetul.
- Ce carnet? - Ai jurnalul în buzunar.
Nerodule!
Credeai că fiul meu e aşa de prost încât să-mi aducă jurnalul înapoi aici?
Nu ai făcut-o, nu-i aşa?
Nu l-ai adus, nu-i aşa?
- L-ai adus! - Putem să vorbim mai târziu de asta?
- L-am trimis prin poştă fraţilor Marx! - Uşurel!
Uşurel? L-am trimis acasă ca să nu cadă în mâinile lor!
- Am venit aici să te salvez! - O, da?
- Pe tine cine o să te salveze, Junior? - Ţi-am zis...
să nu îmi spui Junior.
Uite ce ai făcut!
Nu pot să cred ce ai...
Elsa?
Destul. Pune pistolul jos sau Fräulein moare.
E de-a lor.
E nazistă.
- Poftim? - Crede-mă.
- O s-o omor. - Dă-i drumul.
- Nu trage! - Nu-ţi face griji, n-o s-o facă.
- Indy, te rog, fă ce-ţi spune! - N-o asculta!
Destul. Va muri!
Stai aşa!
Îmi pare rău.
Nu. Să nu-ţi pară.
Dar ar fi trebuit să-l asculţi pe tatăl tău.
Şi-a răvăşit propria ei cameră, iar eu am crezut-o.
Cum de-ai ştiut că e nazistă?
Vorbeşte în somn.
N-am avut încredere în ea. Tu de ce ai avut?
Pentru că nu mi-a urmat sfatul.
Donovan.
Nu ţi-am spus să nu te încrezi în nimeni, Dr Jones?
Te-am judecat greşit, Walter.
Ştiam că o să-ţi vinzi mama,
dar nu ţara şi sufletul unei scursori a omenirii.
Dr Schneider, de aici au fost rupte nişte pagini.
Carnetul acesta conţinea o hartă, o hartă fără denumiri.
Instrucţiuni de la oraşul necunoscut către defileul secret.
- Aşa este. - Unde sunt paginile lipsă?
Îţi pierzi timpul. N-o să ne spună. Nu are de ce.
E clar unde sunt paginile.
I le-a dat lui Marcus Brody.
Marcus? L-ai implicat şi pe el? Nu face faţă la aşa ceva.
Nu e genul discret. O să-l găsim.
Pe naiba o să-l găsiţi. Are două zile avans faţă de voi.
Brody are prieteni peste tot, vorbeşte o duzină de limbi străine,
va trece neobservat, va dispărea. N-o să-l mai vedeţi niciodată.
Cu puţin noroc, e deja în posesia Graalului.
Vorbeşte cineva engleză? Greaca veche?
Apă? Nu, în ea fac dragoste peştii.
Mulţumesc aşa de mult. Nu, chiar nu vreau... Mulţumesc.
Nu, sunt vegetarian.
Înţelege cineva vreun cuvânt din ce spun?
- Dle Brody! - Ce uşurare.
Marcus Brody, domnule!
- Unde e Indy? - În Austria. Un mic ocol.
- Eşti singur? - Da, dar totul e sub control.
- Ai aranjat cu proviziile? - Da. Dar unde mergem?
O să vezi pe harta asta. A fost desenată de...
Dle Brody. Bun venit la Iskenderun.
Directorul muzeului a trimis o maşină după dvs.
- Atunci... la dispoziţia dvs, dle. - Şi eu la a lui.
Urmaţi-mă, vă rog.
- Reputaţia mea mi-o ia înainte. - Nu există niciun muzeu.
- Documentele, vă rog! - Documentele? Bineînţeles.
- Fugi. - Da.
Documente? Îl am aici. Tocmai l-am citit.
- Fugi. - Da.
- Egyptian Mail, prima ediţie. Fugi! - Ai spus...?
Fugi!
Aici sus, aici sus, repede! Găseşte uşa din spate!
Inadmisibil.
Dr Schneider, trebuie să revii imediat la Berlin.
Întrunire la Institutul de Cultură Ariană.
Ţi se solicită prezenţa de la cel mai înalt nivel.
Mulţumesc. Ne vedem la Iskenderun.
Du jurnalul la Reichsmuseum şi arată-le progresele făcute.
Fără hartă, e inutil.
- Lasă-mă să îi omor acum. - Nu.
Dacă nu găsim paginile, o să avem nevoie de ei vii.
Să faci întotdeauna ce spune doctorul.
Nu te uita la mine aşa. Amândoi am vrut Graalul.
Aş fi făcut orice ca să îl obţin. Şi tu la fel.
Îmi pare rău că gândeşti astfel.
Nu pot uita cât de minunat a fost.
Mulţumesc. A fost chiar minunat.
Dr Schneider.
Vă aşteaptă maşina.
Aşa îşi iau austriecii rămas-bun.
Şi aşa ne luăm rămas-bun în Germania, Dr Jones.
- Îmi place mai mult stilul austriac. - Şi mie mi-a plăcut.
Desfă funiile.
Trebuie să ajungem la Marcus înaintea naziştilor.
Spuneai că are două zile avans, că o să treacă neobservat.
Glumeşti? Am inventat. Odată s-a pierdut în propriul său muzeu!
Poţi să ajungi la haina mea, buzunarul din stânga?
- Ce caut? - Talismanul meu.
Are forma unei brichete.
Arde funiile.
Foarte bine.
- Trebuie să îţi spun ceva. - Nu deveni acum sentimental.
Podeaua e în flăcări. Vezi?
- Şi scaunul. - Mişcă-te! Mişcă-te!
- Ne apropiem de masă. - Mişcă-te!
L-am găsit pe Marcus Brody.
Şi, mai important, avem harta.
"La ordinul Führer-ului. Discreţia esenţială pentru reuşită."
"Eliminaţi-i pe conspiratorii americani."
Germania a declarat război băieţilor Jones!
- Tată? - Ce-i?
Îndreaptă-te către cămin!
Cred că pot scăpa de funiile astea.
Hopa!
- Situaţia noastră nu s-a ameliorat. - Aproape m-am desfăcut.
Asta este inadmisibil!
- Am scăpat, tată. - Bravo, băiete!
Haide, tată.
Fundătură.
Trebuie să existe o uşă secretă sau... o galerie.
Am constatat că dacă stau jos şi mă gândesc...
soluţia apare de la sine.
Grozav! Alte bărci!
Asta a fost pentru tine ca orice altă zi obişnuită, nu?
Nu! A fost mai bună decât majoritatea.
Haide, tată.
Cum? Nu mergem cu barca?
Stop! Stop!
Mergi în direcţia greşită. Trebuie să ajungem la Berlin.
- Brody e într-acolo. - Jurnalul meu e la Berlin.
Nu avem nevoie de jurnal. Marcus are harta.
Jurnalul înseamnă mai mult decât harta.
E-n regulă, tată. Povesteşte-mi.
Cine găseşte Graalul trebuie să facă faţă încercării finale.
- Care încercare finală? - Trei mecanisme de o perfidie letală.
- Explozive ascunse? - O, da!
Dar am găsit cheia trecerii în siguranţă
în Cronicile Sf. Anselm!
Ei bine, despre ce e vorba?
Nu-ţi aminteşti?
Mi-am notat în jurnal ca să nu trebuiască să ţin minte!
Ne urmăreşte jumătate din armata germană şi tu vrei la Berlin?
Da. Important este doar Graalul.
- Cum rămâne cu Marcus? - Marcus ar fi de acord cu mine.
Doi martiri altruişti! Iisuse Hristoase.
Asta e pentru blasfemie.
Căutarea Graalului nu e arheologie.
E o cursă împotriva răului.
Dacă intră pe mâinile naziştilor,
pe întreg pământul vor mărşălui armatele întunericului.
Mă înţelegi?
Asta este o obsesie, tată. N-am înţeles-o niciodată.
Niciodată.
Şi nici mama n-a înţeles-o.
O, ba da, a înţeles. Numai că prea bine...
din păcate.
Mi-a ascuns boala de care suferea.
Tot ce am putut face a fost s-o jelesc.
BERLIN - VENEŢIA
Băiete, suntem pelerini într-un ţinut nelegiuit.
Fräulein Doctor. Unde este?
- Cum ai ajuns aici? - Unde este? Dă-mi-l.
- Te-ai întors pentru carnet? De ce? - Tata n-a vrut să fie ars.
Aşa mă vezi tu? Eu cred în Graal, nu în zvastică.
Tu te numeri printre duşmanii Graalului. Cui îi pasă ce gândeşti?
Ţie!
Nu trebuie decât să strâng tare.
Nu trebuie decât să ţip.
L-am luat. Să plecăm naibii de aici.
Ce bilet ai luat?
Primul avion care pleacă din Germania.
Ei bine, am reuşit.
Când vom fi în aer şi Germania în spate,
atunci voi simţi la fel.
Relaxează-te.
Biletele, vă rog.
Fără bilet!
- Biletul! - Biletul!
Ştii, e o experienţă interesantă să fiu părtaş la aventurile tale.
Am fost părtaşi şi la altele.
E ruşinos. Eşti destul de în vârstă ca să-i fii... bunic!
- Sunt şi eu om ca oricine altul. - Eu eram altul.
Fireşte... Ne întâlnim când şi când.
Îţi aminteşti când am băut ultima oară liniştiţi un pahar?
Eu am băut cremă de lapte.
Despre ce am vorbit?
Nu am vorbit.
N-am vorbit niciodată.
Depistez oare un reproş?
Un regret. Nu eram decât noi doi, a fost un mod singuratic de a creşte.
Dacă ai fi fost un tată obişnuit, ai fi înţeles asta.
- De fapt, am fost un tată minunat. - Când?
Ţi-am spus vreodată să mânânci tot, să dormi, să-ţi faci tema? Nu.
Ţi-am respectat personalitatea şi te-am învăţat să fii autonom!
M-ai învăţat că sunt mai puţin important
decât cei care erau morţi de 500 de ani!
Am învăţat aşa de bine, mai că nu ne-am vorbit în 20 de ani!
Ai plecat tocmai când începeai să devii interesant!
- Tată, cum poţi...? - Foarte bine. Acum sunt aici.
Despre ce vrei să vorbim?
- Nu mă pot gândi la nimic. - Atunci de ce te plângi?
Avem lucruri de făcut.
Când ajungem la Alexandretta, ne vom confrunta cu cele trei încercări.
Prima: "Răsuflarea Domnului."
"Doar cel pocăit va trece."
A doua: "Cuvântul lui Dumnezeu. Doar pe urmele Domnului va purcede el."
A treia: "Cărarea lui Dumnezeu."
"Doar în saltul de pe capul leului îşi va dovedi el meritele."
Ce înseamnă asta?
Nu ştiu. Vom afla.
Ne întoarcem. Ne duc înapoi în Germania.
Credeam că o să ia mai mult să-şi dea seama că radioul e mort. Mişcă!
Haide, tată! Haide!
- Nu ştiam că ştii să pilotezi. - Să pilotez, da...
să aterizez, nu.
Va trebui să foloseşti mitraliera. Pregăteşte-o!
Ora unsprezece! Tată, ora unsprezece!
Ce se întâmplă la unsprezece?
Doisprezece, unsprezece, zece... Ora unsprezece, foc!
Tată, ne-au nimerit?
Mai mult sau mai puţin.
Fiule, îmi pare rău. Ne-au venit de hac.
Ţine-te bine, tată, ne ducem în jos!
- Bună aterizare. - Mulţumesc.
Oamenii aceia încearcă să ne omoare.
Ştiu, tată!
- E o nouă experienţă pentru mine. - Mie mi se întâmplă mereu.
Asta e inadmisibil.
Acum s-ar putea să fie cât pe ce.
Mai repede, băiete, mai repede.
Mai mult de-atât nu se pot apropia!
Tată!
Se întoarce.
Brusc mi-am amintit de Carol cel Mare.
"Fie ca armatele mele să fie stâncile şi copacii şi păsările din cer."
REPUBLICA HATAY
Aceste pagini sunt luate din jurnalul prof. Jones,
şi ele includ o hartă care indică locul unde se află Graalul.
Graalul e aproape în mâinile noastre.
Totuşi, nu vrem să vă traversăm pământul fără permisiune,
nici să scoatem Graalul dintre graniţele voastre fără a vă compensa.
Ce aţi adus?
Obiecte de mare preţ, alteţa voastră,
donate de unele dintre cele mai bune familii din Germania...
Rolls-Royce Phantom II...
motor de 4,3 litri, 30 CP, 6 cilindri,
carburator Stromberg cu tiraj invers.
Ajunge de la 0 la 100 km/h în 12,5 secunde.
Culoarea chiar îmi place.
Cheile sunt în contact, alteţa voastră.
Veţi avea la dispoziţie cămile, cai, o escortă armată,
provizii, vehicule de teren şi tancuri.
Cu plăcere.
Să ne grăbim. Indiana Jones şi tatăl lui au evadat.
O luăm pe aici. Ia cămila aceea din drum.
Ce s-a întâmplat cu Marcus?
Au pornit-o prin deşert azi la amiază. L-au luat cu el.
Acum au harta!
În cursa asta, nu există medalie de argint pentru locul al doilea.
- Vrei să-ţi uzi gâtlejul, Marcus? - Aş prefera să te scuip.
Fiindcă n-am însă deloc scuipat...
Trebuie să fie în raza a cinci sau şase kilometri. Altfel suntem în afara hărţii.
Marcus, suntem pe punctul de a recupera
cel mai măreţ artefact din istoria omenirii.
Îţi bagi nasul peste nişte puteri pe care nu ai cum să le înţelegi.
Îl zăresc pe Brody. Pare OK.
Au un tanc.
Un tun de şase livre.
Ce faci? Lasă-te în jos!
Tată, suntem dincolo de bătaia tunului!
- Era maşina cumnatului meu. - Haide!
- Nu văd pe nimeni acolo sus. - Poate nu era Jones.
Nu. Era chiar el. E undeva pe aici.
Pune-l pe Brody în tanc.
Pe soarele ăsta, fără transport, sunt ca şi morţi.
E chiar Jones.
Cine sunt ei?
Cui îi pasă, cât timp îl ţin ocupat pe Donovan?
Tată, stai aici cât organizăm noi un mijloc oarecare de transport.
- Eu iau caii. - Eu cămilele.
N-am nevoie de cămile. Fără cămile!
Cine e el?
Un trimis de la Dumnezeu.
Pentru cei necinstiţi, Potirul Vieţii poartă blestemul etern.
Marcus.
"Acel geniu al Restauraţiei..."
"...ajută la a noastră renaştere."
- Henry! Ce faci aici? - E o acţiune de salvare.
Percheziţionaţi-l.
Ce este carnetul ăsta, mizerabilul tău de jurnălaş?
Carnetul e inutil şi totuşi te întorci la Berlin să îl iei. De ce?
Ce ascunzi?
Ce îţi spune ţie jurnalul şi nouă nu?
Îmi spune că imbecilii cu pas de gâscă, cum eşti tu,
ar trebui să citească nişte cărţi în loc să le ardă!
Colonele! Jones ne scapă!
Nu cred, Herr Donovan.
Nu Jones ăsta, celălalt Jones!
Sallah, am spus fără cămile şi vii cu cinci! Nu ştii să numeri?
Compensaţie pentru maşină. Tatăl tău şi cu Brody...
- Unde e tatăl meu? - În pântecele bestiei ăleia de fier.
Tată!
Tată! Tată!
Junior! Junior! Junior!
Tată!
Tată! Ieşi de-acolo!
- Henry, stiloul. - Poftim?
Stiloul e mai puternic decât sabia.
- Uite ce ai făcut! - E război!
Nu ţi-am spus că e o acţiune de salvare?
Tată!
- Numeşti asta arheologie? - Ieşi de acolo!
Cum se coboară de pe chestia asta?
Unde e Marcus?
Ţine-te bine, tată!
- Tatăl lui Indy, dă-mi mâna! - Sallah, ia-l pe tata!
Dă-mi mâna!
Junior!
Indy!
O, Doamne.
L-am pierdut.
Şi nu i-am spus niciodată nimic.
Pur şi simplu nu eram pregătit, Marcus.
Cinci minute ar fi fost îndeajuns.
Am crezut că te-am pierdut, băiatule!
Şi eu am crezut la fel, domnule.
Ei bine...
Bravo. Haide.
Hai atunci să mergem!
De ce stai să te odihneşti când aproape ne-am atins ţinta? Haide!
Defileul Semilunii.
Helmut, încă un voluntar!
- Nu mă aşteptam să te mai întâlnesc. - Iarba rea nu piere uşor.
Dă-te la o parte acum, Dr Schneider. Fă-i loc lui Dr Jones.
El o să ne găsească Graalul.
Imposibil? Ce zici? Gata să intri în istorie?
Drept ce? O unealtă a naziştilor, ca tine?
Naziştii? La atâta se rezumă viziunea ta?
Naziştii vor să devină parte a legendei Graalului,
să se ia la trântă cu lumea.
N-au decât.
Dar eu vreau chiar Graalul.
Potirul care dăruieşte viaţa veşnică.
Hitler poate avea lumea, dar nu o poate lua cu el.
Şi după ce el va fi oale şi ulcele, eu să beau mai departe în cinstea mea.
Graalul e al meu. Şi tu o să mi-l găseşti.
Nu obţii nimic dacă mă împuşti.
Ştii ceva? Ai perfectă dreptate.
Tată!
- Tată! - Junior.
- Nu. - Treci înapoi!
Dacă mori, nu îl poţi salva. Singurul care îl poate salva e Graalul.
E timpul să te întrebi în ce crezi.
"Răsuflarea lui Dumnezeu."
"Doar cel pocăit va trece."
Cel pocăit va trece.
Cel pocăit...
"Doar cel pocăit va trece."
Cel pocăit va trece. Pocăit? Cel pocăit?
Cel pocăit... pocăit...
Cel pocăit e umil înaintea lui Dumnezeu.
Umil... umil...
Cel pocăit...?
Cel pocăit e umil...
îngenunchează înaintea Domnului. Îngenunchează!
Am reuşit!
Am reuşit.
- E în regulă! - Nu...
A doua încercare e cuvântul lui Dumnezeu.
"Doar pe urmele Domnului va purcede el."
Cuvântul lui Dumnezeu?
Cuvântul lui...?
Purcede pe urmele Cuvântului...
- Cuvântul lui Dumnezeu! - Nu, Henry, încearcă să nu vorbeşti.
Numele lui Dumnezeu.
Iehova.
Dar în alfabetul latin Iehova începe cu "I".
J...
Vai, vai!
Idiot ce sunt!
În latină, Iehova începe cu "I".
I...
E...
H... O...
V... A.
Cărarea lui Dumnezeu.
"Doar în saltul de pe capul leului îşi va dovedi el meritele."
Imposibil. Nimeni nu poate sări peste asta.
Indy! Trebuie să te grăbeşti!
Vino repede!
E un salt întru credinţă.
Trebuie să crezi, băiatule! Trebuie... să crezi.
Ştiam că o să vii.
Dar m-au părăsit puterile.
Cine eşti tu?
Ultimul dintre cei trei fraţi care au depus un jurământ
să găsească Graalul şi să îl apere.
- Asta a fost acum şapte sute de ani. - Lungă aşteptare.
Ai o îmbrăcăminte ciudată pentru un cavaler.
Nu sunt exact... cavaler. Ce vrei să spui?
Am fost ales fiindcă eram cel mai brav şi cel mai vrednic.
Onoarea a fost a mea până ce a venit un altul
să mă provoace la o singură luptă.
Ţi-o dau ţie...
cel care m-a învins.
Nu am timp de lămuriri, dar...
- Care dintre ele este? - Trebuie să alegi.
Dar alege cu înţelepciune.
Fiindcă aşa cum Graalul adevărat îţi va aduce viaţă,
Graalul cel fals ţi-o va lua.
Nu sunt istoric. Habar nu am cum arată.
Care dintre ele este?
Lasă-mă să aleg.
Mulţumesc, Doctor.
O, da.
E mult mai frumos decât mi-am imaginat vreodată.
Acesta este cu siguranţă Potirul Regelui Regilor.
Viaţa eternă.
Ce se întâmplă cu mine?
Ce se întâmplă?
A ales...
prost.
- Nu are cum să fie din aur. - Aceea e cupa unui tâmplar.
Nu se poate afla decât într-un singur fel.
Ai făcut o alegere înţeleaptă.
Dar Graalul nu poate trece dincolo de Marele Sigiliu.
Aceea este graniţa şi preţul nemuririi.
Aruncaţi-vă puştile, vă rog!
Tată, ridică-te în picioare.
Am găsit-o. Haide!
Elsa, nu te mişca!
- E a noastră, Indy. A ta şi a mea. - Nu trece de sigiliu.
Cavalerul ne-a avertizat să nu luăm Graalul de aici.
Junior! Junior!
Elsa...
Elsa, nu.
Dă-mi cealaltă mână. Nu te pot ţine.
Pot să ajung la ea. Pot să ajung la ea.
Dă-mi cealaltă mână!
Elsa!
Junior, dă-mi mâna cealaltă. Nu pot să te ţin.
Pot să o iau. Aproape pot să o ating, tată!
Indiana?
Indiana...
Las-o.
Tată.
Te rog, tată.
Elsa nu a crezut niciodată cu adevărat în Graal. Credea că a găsit un trofeu.
Tu ce ai găsit, tată?
Eu?
Iluminarea.
- Şi tu ce ai găsit, Junior? - "Junior"? Tată...
Ce înseamnă acest "Junior"?
Aşa îl cheamă: Henry Jones Junior.
- Mie îmi place "Indiana". - "Indiana" îl chema pe câine.
Am putea să mergem acum acasă?
Câine? Ţi-ai luat numele unui câine?
De câinele acela mă leagă multe amintiri dragi.
- Gata? - Gata.
Indy, Henry, urmaţi-mă! Cunosc drumul!
S-a pierdut în propriul său muzeu, ei?
După tine, Junior.
Da, domnule.
SubRip by Driv3r
Do you want subtitles for any video? -=[ ai.OpenSubtitles.com ]=-