Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
- Mami. - Bună, scumpule.
De ce te-ai trezit? Vino aici.
- Nu-mi place camera mea. - Da?
Nu-i nimic, o să te obişnuieşti. Nici eu nu pot să dorm.
- La ce te uiţi? - La nişte poze vechi. Vrei să le vezi?
- Ştii cine este asta? - Nu.
- Eu sunt. - Nu prea seamănă cu tine.
Ştiu, dar eu sunt, este mama ta.
Şi eu am fost copil cândva.
Acum ai îmbătrânit.
- Cât de bătrână crezi că sunt? - Foarte bătrână.
- Câţi ani crezi că am? - Probabil ai... 21 de ani.
Aş fi vrut să ai dreptate.
Îmi poţi arăta o poză cu tata de când era mic?
Aş fi vrut să pot, dar nu cred că aveam vreo una.
Cu siguranţă e un lucru bun să păstrezi fotografii.
Arată-mi o poză cu mine de când eram mic.
Dar încă eşti mic. Eşti minunat.
Şi tu nu plângi atât de mult precum surioara ta. Văd că s-a trezit.
Hai să mergem să pregătim micul-dejun.
- Aţi vorbit cu administraţia? - Cine este?
- Nu. Vorbiţi cu administraţia. - Îl vreau eu pe ăsta!
- Linişte, încetaţi. - Am nevoie de un castron, mamă.
Nu vreau să stăm unul lângă celălalt.
Nu, nu, nu.
Poftim.
- E prea mic. - Mănâncă cu ăla!
Vorbeşte cu un reprezentant. Vorbeşte cu un reprezentant?
Frate... Ce...
Un fir alb, cred că o să te smulg...
Acum sunt din nou tânăr.
Doamne...
- Bună, copii. - Vorbeşte cu un reprezentant!
Eu sunt reprezentant.
Da, chiar mi-aş dori să păstrez vechiul număr dacă se poate?
- Foster, nu mai mânca pe podea. - Masa este ocupată.
Îl pot avea până la sfârşitul zilei, te rog, pentru că... Da.
Bine. Mulţumesc.
Foster, te poţi ridica de pe podea, te rog?
Bineînţeles.
Ce e asta? Un topor?
Scumpule, spune-mi, te rog, de ce erau cărţile mele răspândite pe podea?
Nu m-am atins de cărţile tale.
- Pa, tată. - Pa, amice.
- Poţi duce copiii la şcoală? - Nu pot azi.
- Pa. - Dar o să-i aduci de la şcoală?
Nu pot, trebuie să particip la un consiliu azi.
- Uitasem de asta. - De ce nu mi-ai spus?
Nu, nu, nu, nu plânge. Ne vedem diseară.
- E cineva acasă? - Tati!
Bună, amice. Hopa sus!
- Asta e grozav! Bine. - Arată-i şi fratelui tău.
- Vino şi uită-te la televizor cu mine. Foarte frumos, scumpo.
- Îmi place cum ai făcut aici. - Da, încerc şi eu ce pot.
- Bravo, arată minunat. - Mulţumesc.
Bună.
Ai văzut pe undeva cutia mea cu partituri muzicale?
N-am văzut-o, scumpo.
- Dar ştiu că am împachetat-o. - Eu am împachetat-o, ştiu sigur asta.
- Doar că nu o pot găsi. - Vezi să nu fie în sufragerie.
Nu, nu este în sufragerie, m-am uitat la toate cutiile, pur şi simplu a... dispărut.
- Nu o pot găsi. - Bine.
O găsim noi, o găsim noi.
Dalton, scumpule, unde eşti?
Foster, stai aici cu sora ta.
- Dalton? - Dalton!
- Ce s-a întâmplat? - Ai căzut de pe scară?
- Eşti bine? - Ce-ai căutat pe scară?
- Nu ştiu, îmi pare rău. - Eşti bine?
- Ce te doare? - Piciorul.
Bine... îl poţi mişca? Îţi poţi mişca piciorul?
- Da. - Bine.
Frate... Ce-ai păţit la cap?
- Doamne. - M-am lovit.
În regulă.
Scumpule, nu mai poţi urca aici, da? Nu poţi să începi să explorezi.
Este foarte periculos, da? Nu mai ai voie aici de acum.
- Îmi pare rau. - Bine, te poţi ridica?
- Voi încerca. - Uşor, uşor, vino aici.
Ne-ai speriat, amice. Ai vrut să vezi ce e prin pod?
Bănuiesc.
Cutia cu partituri muzicale a lui Renai.
- Nu mai explorăm podul, da? - Bine.
Oi fi tu supererou, amice, dar nu eşti invincibil.
- Trebuie să fii atent. - Bine.
Noapte bună, scumpule.
- Şi zici că tu ai aranjat cutiile de jos? - Josh, nu...
Doar că mă simt neputincios. Scuze.
Mâine o să văd cum fac să închidem uşa de la pod.
Bine. E periculos pe-acolo.
Poate că ar trebui să le cumpărăm ceva, să-i ţină ocupaţi.
O să dau mâine pe la magazinul de animale.
- Îmi pare rău că m-am luat de tine azi. - Nici n-am observat.
Sunt aşa de obosită.
Am avut ceva treabă de făcut azi...
Pe urmă s-a trezit şi Kelly... Am stat 30 de minute cu ea să...
dar nu a vrut să adoarmă din nou. Şi nu am rezolvat mai nimic.
Doar că... vreau ca lucrurile să fie altfel în casa asta.
Am avut o zi aşa de nasoală. Mi-e teamă că nu o să se schimbe nimic.
O să se schimbe, îţi promit. Doar că trebuie să avem răbdare.
Mulţumesc, că m-ai lăsat să mă ocup de partiturile mele de pian.
Fii serioasă, mereu te voi lăsa.
Cred că am scris câteva partituri bune, nu toate, dar...
Ştii tu, doar câteva dintre ele. Şi cred că o să reuşesc ceva cu ele.
- Întotdeauna mi-au plăcut cântecele tale. - Nu mai minţii.
Ba da.
Care cântec este preferatul tău?
- Fă un cântec despre mine. - Nu, nu despre tine.
Da, să zici cât de bun sunt. Gen " E cel mai bun băiat"
- Nu, nu, nu, nu! - Nu?
O să trezeşti copiii.
Foster, îţi poţi mânca ouăle, te rog?
Gata, gata.
Te duci să-l trezeşti tu pe Dalton?
Domnule somnorilă, scularea.
Domnule somnorilă? Ridică-te din pat.
Sau mama ta o să ne omoare pe amândoi.
Dalton, haide, amice. Trebuie să te pregăteşti pentru şcoală.
Dalton?
Dalton? Dalton! Dalton!
Dalton!
Nu am putut găsi nicio leziune a creierului.
Tehnic vorbind, da, e în comă. Cu toate că nu a avut semnele necesare,
nu a avut momente de trezire din somn noaptea.
Dar nu are nicio leziune la creier sau vreo infecţie.
Toate funcţiile sale sunt normale.
Să vă spun sincer, noi nu am mai întâlnit niciodată aşa ceva.
Dar nu are cum să nu se mai trezească... Adică, trebuie să existe ceva...
Îmi pare rău.
Şi acum ce facem? Rămânem aici cu el sau...
O să-l mai supunem unor teste, s-ar putea trezi în două zile, sau mai mult.
Scuzaţi-mă puţin, trebuie să mă duc. Revin imediat.
Dr. Sercaz, cât timp o să dureze testele?
TREI LUNI MAI TÂRZIU.
Bine, ceea ce am făcut eu acum, i-am pus furtunul de hrănire orgastic.
Am luat capătul furtunului de care am nevoie,
şi l-am măsurat de la vârful nasului până la lobul urechii.
Şi apoi l-am dus în jos până la gură. Apoi, marchez lungimea cu nişte bandă.
Apoi ung capătul furtunului pe care urmează să îl bag cam 4 cm.
Apoi îl fac cam aşa, trebuie să mă asigur ca furtunul să fie puţin curbat.
Îl fac putin curbat.
Şi apoi pun nişte bandă la nas şi gata.
Dacă ai vreo problemă sau altceva, sună-mă.
E în regulă. E în regulă, scumpo.
E în regulă.
- Ce e asta? - Un premiu.
Văd că e de azi. Azi ai primit asta?
Scumpule, de ce nu ne-ai spus?
Ştiu că e o perioadă mai dificilă acum, dar lucrurile o să se schimbe.
Îţi promit.
Hai să-i arătăm asta şi lui tati. Este Fantastic.
Mi-e frică, mami.
- De ce îţi este frică? - De Dalton.
Putem face schimb de camere?
De ce ai vrea să schimbi camera?
Nu-mi place când se plimba pe-aici noaptea.
- Mi s-a întâmplat ceva foarte ciudat azi. - Ce anume?
Am auzit nişte zgomote venind din camera lui Kelly.
La receptorul pentru copii, erau nişte voci şi apoi m-am dus în camera ei
să văd cine este, dar nu era nimeni.
Probabil că a interferat cu emiţătorul altcuiva. Aşa fac chestiile astea.
Nu ştiu ce să zic, suna atât de clar, parcă...
Şoptea, m-am speriat la culme.
Eu eram la pian şi am auzit la receptor şi am dat volumul mai tare şi...
Ce naiba a fost asta?
Rămâi aici.
Cine este?
E cineva?
Josh, vino aici. Este aici!
Era acolo!
Stătea chiar acolo!
- A fost cineva aici? - Da, am văzut pe cineva.
Bine, du-te ia-l şi pe Foster şi duceţi-vă în camera lui Dalton.
- Foster! - Ce se întâmplă?
A pornit alarma.
Vă mulţumesc, băieţi.
Ne vedem mâine.
Bună, scumpo, eu sunt.
Şi eu trebuie să stau până mai târziu în seara asta.
Trebuie să corectez nişte teste şi...
O să dureze ceva timp, deci...
Nu trebuie să mă aştepţi, bine?
O să vin acasă cât de curând pot.
- Răspunde, cumva, la noile teste? - Din păcate, nu.
Trebuie să-i dăm timp. Am văzut pacienţi în comă
stând o perioadă mult mai multă decât el şi fără vreo activitate cerebrală.
El nu este în comă. Nu ştiu cum să-i spună la ce are el.
N-au ştiu ce să facă cu el, deci... s-au dat bătuţi.
Parcă universul ar vrea să vadă cât de mult pot rezista până să cedez.
Universul a ales să se pună cu fata care nu trebuie.
E în regulă, mă ocup eu.
Mulţumesc.
Sunt bine.
Josh, unde eşti? Vreau să vii acasă!
Te rog!
Este ora 22:30.
În ultima vreme, vii acasă foarte târziu.
De atât timp de când eşti profesor, niciodată nu ai venit aşa de târziu.
De ce, aşa, dintr-o dată, trebuie să stai până atât de târziu?
Nici mie nu-mi place asta. Corectam nişte lucrări, adică...
Ce alt motiv aş fi avut? S-au scumpit facturile, trebuie plătite.
Josh, mi-e frică. Mi-e aşa de frică.
Şi mie mi-e frică. Este şi fiul meu.
Nu înţelegi, mi-e frică pentru Dalton.
Mi-e frică de casa asta.
E ceva în neregulă cu locul ăsta. Nu-mi imaginez eu lucruri.
Simt asta. Este ca o boală.
De când ne-am mutat aici, totul a început să meargă prost.
- Crezi că, casa este bântuită? - Nu cred, sunt sigură.
Lucrurile se mişc singure pe-aici. Într-o seară, m-am dus până la bucătărie
să iau ceva de băut şi simţeam cu cineva se uită la mine.
Nu pot să mai stau singură în ea. Am nevoie de tine.
Dar tu nu eşti niciodată acasă. Unde eşti?
- Ţi-am spus, am de corectat nişte lucrări. - Nu asta am vrut să spun.
Tu nu eşti alături de mine în situaţia asta, tu o eviţi.
Ca orice alt lucru stresant pe care-l avem.
Doamne, nu mai spune asta, bine? Nu evit situaţiile stresante, da?
Doar că mă ocup de ele în propriul meu sens.
Bine, atunci ocupă-te de asta.
Doamne.
Josh?
Josh!
Renai!
- Ce este? - Stătea chiar acolo!
Era chiar acolo, îţi jur.
Josh, era chiar acolo, crede-mă. Te rog, crede-mă.
Îţi jur, era chiar acolo.
Te cred, doar că...
- Ce vrei să fac? - Vreau să plec.
Te rog, vreau să plec din casa asta. Nu mai pot sta o noapte aici, te rog.
- Te rog, ajută-mă. - Bine, bine, bine.
Vom pleca de aici.
Lorraine, te rog, nu trebuie să faci asta. Doar... ia loc.
Sunt capabilă să aranjez câteva lucruri. Doar i-am făcut asta lui Josh mereu.
Ştiu, dar mă simt prost.
Cred că tu ar trebui să iei loc, din câte văd.
Nu-mi vine să cred că l-ai convins pe Josh să facă o poză.
Eu nu pot să cred că facem asta din nou. E ridicol.
Probabil crezi că-s nebună.
Nimeni, nici eu, nici nimeni altcineva nu ştie prin ce treci tu acum.
Fă orice e nevoie să faci ca să treci peste asta.
Şi nu trebuie să-ţi ceri scuze pentru nimic.
Mulţumesc.
Dalton?
www.subtitrari-noi.ro
- Nu ştiu ce să mai cred. - Trebuie să ai credinţă în El.
- Salut. - Bună, Josh.
Trebuie să fie o glumă de-asta, nu?
Cu un tip ce se duce acasă şi îşi găseşte nevasta cu un preot.
- El este Lee Martin, este... - Încântat de cunoştinţă.
Un vechi prieten de-al meu. El este soţul meu, Josh.
- Ce se întâmplă aici? - Eu ar trebui să plec.
- Mulţumesc, că ai venit. - Vă mulţumesc pentru ceai.
Chestia care a fost la cealaltă casă...
Ne-a urmat aici. Am văzut ceva azi.
Am crezut că e un băieţel. L-am urmărit în camera lui Dalton...
Şi nu era un copil, era altceva.
Şi ce ai făcut? Ai adus un preot şi l-ai băgat acolo, ca să scapi de el?
- Altceva nu mi-a trecut prin minte, Josh. - Fii serioasă, Renai.
Când a fost ultima dată când te-ai dus la biserică?
Ceea ce i s-a întâmplat Renatei, este adevărat.
Au văzut şi eu chestia asta.
Am venit aici azi, pentru că noaptea trecută am avut un vis despre locul ăsta.
Eram în casa asta, şi era seară...
Îmi era frică.
M-am dus spre dormitor. Voi dormeaţi.
Eram conştientă că e un vis, dar...
simţeam cum cineva este treaz în casă.
M-am dus în camera lui Dalton.
Era ceva acolo cu el.
Stătea în colţ.
L-am întrebat: Cine eşti? El a spus: Sunt un vizitator.
L-am întrebat: Ce doreşti?
El a spus: Pe Dalton.
Cred că încă îi aud vocea.
www.subtitrari-noi.ro Add me on Facebook: Floryn Gabriel.
- Ce? - Este aici!
Era chiar acolo! Dumnezeule!
Iisuse Christoase!
Dumnezeule!
Este bine, este bine.
Te rog, ajută-l. Te rog.
Ştiu pe cineva care ne poate ajuta.
Dacă doriţi, pot s-o chem.
Eu sunt Specs, el este Tucker.
- Eu sunt Renai. - Bună.
- Iar tu trebuie să fii Josh? - Da. Salut.
Asta a fost paranormal. Elise deja ne-a spus cum vă cheamă.
Unde este Elise?
A spus că are de făcut nişte teste preliminare...
O ajuta să comunice cu spiritele.
- Ce e ăla? - E ca un metru.
Monitorizează căldura şi energia electromagnetică din jur.
Da, câteodată unele fire vechi emană energie în atmosferă
şi provoacă halucinaţii şi schimbări de temperatură.
E puţin mai important decât atât, nu contează.
@@@@@@@@.W
@@@.W
Tucker.
- Ce? - Este din prima serie de Star Trek.
Rar mai găseşti aşa ceva. Ar trebui ţinută în propria ei cutie.
Dispozitivul acesta monitorizează căldura în raze violet.
- Chiar eu am făcut asta. - Este impresionant.
Mulţumesc.
Nu este aşa de greu când ştii ce faci.
Aia, tehnic vorbind, este o jucărie modificată.
Am nevoie de puţin timp singur, ca să mă concentrez.
Corpul are o diferită căldură...
Specs, sun-o pe Elise. Acum!
Nu eram sigură dacă soneria funcţionează, scuze.
- Intră. - Mulţumesc.
- Dna Rainier? - Dna Rainier este mama mea.
- Mie spune-mi Elise. - Eu sunt John.
Ştiam asta. Ai mai crescut de când te-am văzut ultima dată.
- De ultima dacă când m-ai văzut? - Mama ta şi cu mine suntem vechie prietene.
- Bună. - Ea este soţia mea, Renai.
- Ce mai faci? - Bună.
- Mulţumesc că ai venit. - Mă bucur că m-aţi chemat.
- Ai nevoie de ceva, Elise? - Nu, n-am nevoie, mulţumesc.
Am monitorizat toată casa şi am făcut poze ultraviolet.
Ne-am uitat la instalaţia electrică, alarma uşii, televizor.
Nimic nu pare să...
- Şi la fost casă? - Turker încă nu a monitorizat.
Ştii ce, nu te îngrijora, îmi voi face eu timp
şi mă voi duce acolo în după-amiaza asta.
Da, dar trebuie să vin şi eu, pentru că... Cine o să lucreze cu echipamentul?
Asta e logic, nu pot face asta fără... Da.
- Trebuie să vin şi eu. - Da.
Bine, domnilor. Eu nu cred că instalaţia este problema aici.
- Mă pot plimba prin casă? - Da, bineînţeles.
Mulţumesc.
Ceilalţi copii sunt cu Lorraine acum, nu-i aşa?
Da.
- Specs, ţi-ai adus caietul de schiţe. - Da, l-am adus.
Bun, pentru că vom avea nevoie de el.
- Pentru ce ai nevoie de el? - Ea îmi spune mie ce vede
şi eu desenez. Asta e cea mai importantă parte din proces.
- Asta e partea de discuţie. - Ba nu este.
Ba este. În fine.
Lasă lumina stinsă.
Bună, Dalton.
Eşti un băiat foarte frumos.
Mama ta şi tatăl tău sunt aici, deci... n-ai de ce să te îngrijorezi.
Ce este?
Are sânge pe faţa.
Este o creatură hidoasă, cu faţa roşie şi cu un corp negru.
Ochii îi are galbeni... Se vede că e ceva diabolic.
Mai încet.
Este acoperită cu o pelerină neagră... Îl loc de degete are gheare...
Ce este?
Dumnezeule.
Nici măcar nu i se văd picioarele.
Ce este?
Nu sunt sigură dacă sunteţi pregătiţi să auziţi asta...
Dar din păcate, nu mai pot irosi timp explicându-vă mai detaliat ce este.
Vreau să ştiţi că asta e ceea ce cred eu
şi poate că asta corespunde cu diagnosticul pe care vi l-a dat medicul, dar...
Dar voi m-aţi chemat aici şi o să iau asta ca pe o acceptare.
- Da? - Da, continuă.
Fiu vostru nu este în comă. Căzătura aceea de pe scară nu are nimic de-a-face cu asta.
Corpul lui este aici...
Dar spiritul lui nu este.
Şi motivul pentru care aceste neplăceri v-au urmat la noua casă...
Este din cauză că... Nu casa este bântuită.
Fiul vostru este.
Nu înţeleg.
Aţi auzit vreodată de "Proiecţie astrală"?
Da. Experienţele din afara trupului, sau aşa ceva, nu?
Mie îmi place să le numesc" Călătorii"
Vedeţi voi, există anumiţi oameni care au abilitatea de a-şi părăsi corpul
şi să călătorească în diferite locuri sub o formă astrală.
Dalton este un astro proiector foarte priceput.
Face de mult timp asta în timp ce doarme.
Încă de când era mic.
Şi nu îi este frică, pentru că el crede că sunt vise.
Şi lipa asta de frică i-a permis să călătorească prea departe.
- Şi să se... piardă. - Piardă?
- Unde? - Într-un loc pe care eu îl numesc:
- Dincolo de real. - Ce înseamnă asta?
Dincolo de real este o lume foarte depărtată de a noastră.
Dar totuşi, este în jurul nostru, un loc în care timpul este neştiut.
Este un tărâm întunecat plin cu sufletele torturate ale morţilor.
Un loc care nu este menit vieţii.
Acolo este Dalton.
Problema este că... din cauză că corpul lui astral a dispărut,
v-a lăsat pe voi cu un corp fizic şi cu un recipient gol.
Spiritele ştiu asta, pentru că-l pot mirosi.
De asta s-au adunat în jurul lui.
Toate lucrurile acelea pe care le-am văzut eu?
Toate încearcă să ia stăpânire asupra corpului său fizic,
pur şi simplu că... le-a plăcut viaţa.
Au o şansă să o mai retrăiască odată.
Dar sunt şi alte genuri de spirite... Cele răuvoitoare,
care vor să facă numai rău.
Şi apoi... mai este şi asta... Un demon.
Care vrea să deţină corpul lui Dalton, pentru un singur motiv...
Să cauzeze durere celorlalţi.
Este atât de disperat să-l posede pe Dalton
încât le-a cerut spiritelor să intre în el.
- Cum adică le-a cerut? - Spiritele nu pot poseda corpurile
oamenilor, când vor ele. Pentru a îl putea poseda din lumea lor,
este nevoie de timp, energie. Dar cu cât astro corpul lui Dalton
este ţinut departe de corpul fizic, cu atât mai mult se slăbeşte conexiunea.
- Este mai uşor să-l posede. - Nu putem face nimic...
pentru a-l aduce pe Dalton înapoi?
Putem încerca ceva. Dar e puţin neortodox.
Dar am nevoie de încrederea voastră deplină.
Nu, nu, nu, îmi pare rău. Asta a ajuns prea departe.
Nu, te rog, Josh. Ai spus că-i dai o şansă.
I-am dat o şansă, scumpo. Dar nu pot permite cuiva să vină în casa noastră
şi să ne spună că motivul pentru care fiul nostru e în comă,
este pentru că sufletul său a zburată undeva, în altă dimensiune.
Am adus-o până aici şi nu vom lua în considerare ce spune?
Am făcut asta pentru a te face pe tine să te simţi mai uşurată.
Şi dacă te-a ajuta, bine.
I-am ascultat pe măscăricii ăştia doi, am văzut desenul...
Dar să-l implice şi pe Dalton în asta? Este inadmisibil.
De ce fiul nostru este încă în comă? De ce nu ne poate zice doctorul ce are?
Cum de cel cu vocea raţiunii a devenit tipul rău?
Nu vezi că ei încearcă să ne facă să credem asta?
Nu mă crezi! Nu mă crezi!
Am schimbat casele pentru tine. Cum adică nu te cred?
Eu sunt de partea ta în asta.
Dar asta... Asta este periculos, Renai.
Voi ne spuneţi nouă că boala unui copil,
are o conexiune prostească între el şi
lucrurile pe care soţia mea le-a văzut şi...
Măscăricilor... vă mulţumesc pentru cei 600 de dolari luaţi.
- Te rog, rămâi. - Mulţumesc. Nu, serios, înţeleg.
Dar vă mulţumesc pentru ospitalitate. Succes.
Iisuse.
Ne pare rău că v-am irosit timpul.
Unde te-ai dus, amice?
Te-ai dus undeva? Nu...
Tu eşti chiar aici.
Eşti chiar aici.
Mă poţi auzi?
Ştiu că mă poţi auzi, dar trebuie să-mi arăţi că mă auzi, da, amice?
Trebuie să-mi arăţi că mă poţi auzi.
Tata, Mama, Eu, Foster, Cali.
Azi-noapte m-am văzut dormind.
Apoi am zburat.
Bine.
Cel mai important lucru e ca voi să nu interveniţi.
O să fiu sinceră cu voi în legătură cu rezultatul şi nu o să inventez nimic.
Camerele acestea sunt puse pentru a monitoriza orice schimbare din atmosferă.
Când un bec se arde, înseamnă că e o schimbare de energie în atmosferă.
Nu vă speriaţi dacă se ard.
O să vedeţi multe lucruri confuze, lucruri pe care nu le înţelegeţi.
Dar nu le întrebaţi ceva. Să nu vorbiţi.
Vreau să ştiţi că orice voi spune eu cu masca pe faţă, va fi foarte încet,
nu o să auziţi absolut nimic, dar Steve o să noteze ce zic eu, o să vă repete.
Bine.
Stinge lumina, te rog.
Dalton, te chemăm.
Spune-ne că eşti în siguranţă. Spune-ne unde eşti.
Dalton. Ne poţi auzi?
Răspunde-ne.
" Cine-i acolo? "
Dalton, sunt părinţii tăi.
Te-am căutat.
Unde eşti?
Nu pot... vedea... nimic aici.
Dalton, nu trebuie să vezi.
Urmează-mi vocea.
Urmează-mi vocea, Dalton.
Dalton, de ce nu mai vorbeşti?
Dalton.
" Am nevoie de ajutor. Nu pot vedea nimic aici."
"Dacă mă va auzi, mă va răni."
Cine te va răni?
Cine te va răni, Dalton.
" Omul cu foc..."
" pe faţă."
Dalton, poţi găsi o cale de scăpare?
" Nu e nicio cale de scăpare."
Urmează-mi vocea, Dalton.
Urmează-mi vocea!
" Fă linişte, te vor auzi."
Nu mă vor auzi, Dalton. Urmează-mi vocea.
" Te-au auzit."
" Trebuie să-mi duci "
" părinţii de acolo."
"Ajutor, ajutor, ajutor!"
Dalton?
" Târfa dracului!"
" Târfă împuţită."
" Ştiu cine eşti..."
" Te voi omorî, târfa dracului!"
" Mâncă un..."
" Să urinez pe faţa ta..."
Dalton?
Specs!
Lasă-l! Părăseşte corpul ăsta!
Tucker, aprinde lumina!
Părăseşte corpul ăsta, acum!
Hei, Dalton!
- Trăieşte! - Trăieşte?
Trăieşte. Mulţumesc, Doamne!
- Băieţelul meu. - E bine.
Trei camere, puse în fiecare colţ...
Şi nu am prins nimic.
Dar ia uită-te la filmarea asta cu camera Panasonic...
Uită-te!
Vezi asta?
Ia uită-te acum când dau cadru cu cadru...
Cu cadru...
Dumnezeule.
- Cine o fi? - Mă duc eu.
- Bună, Lorraine. - Bună.
Mamă, ce cauţi aici?
I-am cerut mamei tale să vină. Trebuia să vină neapărat după sesiunea de azi.
- De ce? - Trebuie să vorbim despre ceva.
Lorraine, ia loc.
Haide, spune-i.
Ce să-mi spui, mamă?
Motivul pentru care am ştiut să o chem pe Elise la problema asta...
Motivul pentru care o ştiu de atât timp...
Este pentru că am chemat-o şi eu o dată. Cu mult timp im urmă.
Pentru a te ajuta pe tine.
- Ce tot spui tu acolo, mamă? - Nu e niciun accident că fiul vostru
are darul de a călători.
Abilitatea asta a fost moştenită de el...
- De la tatăl său. - De la mine?
Dar eu nu... Eu nu pot face asta.
La vârsta de opt ani, aveai coşmaruri,
vedeai lucruri... Ţi-era frică.
Erai înspăimântat de o femeie bătrână, care ziceai tu că te vizita noaptea.
Eu nu te-am luat în serios ce ziceai şi ţi-am spus să te maturizezi.
Apoi am văzut-o şi eu.
Prima dată am zis că are ceva aparatul foto.
Dar am văzut-o iar.
În fiecare poză... se apropia...
din ce în ce...
mai aproape de tine.
Eram atât de înspăimântată... Apoi am găsit-o pe Elise.
Îţi aminteşti ceva din asta, scumpule?
Nu, nu-mi amintesc.
Îndepărtarea memoriei şi luarea abilităţii tale de a călători sub o formă astrală,
a fost singura modalitate de a o opri să te posede.
Dar în subconştientul tău, încă îţi este frică să faci poze, nu-i aşa?
Am ţinut pozele astea ascunse de tine, de atunci.
Am sfătuit-o pe Lorraine să le ascundă şi să nu-ţi mai facă poze.
Să te lasă să uiţi.
- Cine este? - Un parazit.
Ţi-a luat corpul astral şi apoi te-a dus departe, aşa cum a fost luat şi Dalton.
Îmi pare atât de rău, Josh.
Am vrut să te fac să-ţi reaminteşti asta. Chiar am vrut.
Pentru binele fiului tău.
Fiul tău e acolo şi tu eşti singurul care-l poate aduce înapoi.
Şi din câte am văzut în seara asta, aş spune că nu mai are mult timp să te aştepte.
Bine.
Întotdeauna ai fost mai puternic decât mine.
Poţi face asta.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Te rog, întoarce-te înapoi.
Aminteşte-ţi de ce călătoreşti...
Şi să te gândeşti şi la lumea noastră.
Să nu atragi atenţie asupra ta.
Dacă-şi vor da seama că nu eşti unul dintre ei...
Vor veni după corpul tău fizic din lumea asta.
- Eşti pregătit? - Da.
Dar nu ştiu pentru ce sunt pregătit. Bine.
Închide ochii, Josh. Trage o gură mare de aer şi...
Relaxează-te.
Cu fiecare răsuflare, permite-i sufletului să te ducă în viaţa de apoi.
Doar ascultă ticăitul metronomului.
Concentrează-te pe locul din centrul frunţii tale.
Universul este imens.
Este imens, deoarece nu are sfârşit. Este infinit.
Un om nu poate doar să meargă cât vede.
Poate pătrunde şi mai departe decât vede.
E inutil. N-am habar ce fac.
Acum eşti pe lumea cealaltă, fie ca vocea mea să-ţi fie ghid.
Rămâi calm şi nu te abate de la sarcina, în timp ce înaintezi mai departe.
Dalton.
Acum este acolo.
Dalton.
E cineva?
Aşteaptă.
E cineva?
Îl caut pe fiul meu, Dalton.
Dalton.
Unde este fiul meu? Spune-mi unde este fiul meu.
Te rog.
www.subtitrari-noi.ro Add me on Facebook: Floryn Gabriel.
Ce i se întâmplă?
Iisuse...
Ajută-l, Elise, te rog!
Eşti mai puternic decât ei, Josh.
Îi poţi bate, tu eşti mai puternic decât ei. Tu eşti cel care...
Pleacă de lângă mine!
- Dalton. - Tati?
- Tati! - Amice...
Doamne.
E în regulă.
- Tati, uite, sunt încătuşat. - Bine, bine, bine.
Stai să văd, scumpule.
Te voi scoate de aici, scumpule, da?
Tati e aici.
Ce este?
Doamne. Bine, ascultă-mă, uită-te la mine,
nimic din astea nu e adevărat, da? Asta nu e adevărat, da?
Nimic nu e real, uită-te în ochii mei, amice. Nimic din astea nu e adevărat,
trebuie să plecăm acasă, da?
Trebuie să mă ajuţi.
Una s-a dus.
Dumnezeule, tată, se uită la noi.
Scumpule, rămâi cu mine, haide, rămâi cu noi.
Tată!
A intrat în contact cu el.
Arată-mi pe unde s-o iau.
- Îl are pe Dalton, sunt sigură. - Atunci trezeşte-l, pentru numele Domnului!
Nu pot, el trebuie să ne găsească pe noi.
Mi-e frică, tati.
Dumnezeule, te rog, ajută-l. Te rog, fă ceva!
Trebuie să vină din lumea de apoi.
Josh, urmează-mi vocea.
Urmează-mi vocea, scumpule!
- Josh, urmează-mi vocea. - Tati, cred că se aude mami.
Josh, întoarce-te înapoi la mine, iubire. Urmează-mi vocea.
Josh, urmează-mi vocea.
Urmează-mi vocea.
E ceva acolo! Elise...
Steve, Tucker, duceţi-vă şi verificaţi-l pe Dalton.
- Ce? - Verificaţi-l pe Dalton.
- Ce? - Verificaţi-l pe Dalton, acum!
Este aici.
Au venit în lumea noastră.
Elise, este ceva acolo...
Ţine lumina pe Josh.
Haide... Minunat.
Ţine lumina pe Josh. Pe Josh!
Trebuie să-l chemi.
Josh, întoarce-te înapoi, te rog!
Haide, tată. Mami ne strigă, hai mai repede!
Sunt chiar în spatele tău. Du-te.
Tu?
Ce vrei de la mine? Ce vrei de la mine?!
Nu-mi este frică de tine. Nu-mi mai este frică de tine.
Să pleci de lângă mine! Pleacă dracului de lângă mine!
Pleacă de lângă mine!
Lasă-mă-n pace!
Haide, Josh, te rog! Întoarce-te înapoi. Urmează-mi vocea.
Te rog, Josh, întoarce-te înapoi! Vino înapoi la noi!
Lasă-mă-n pace!
Te rog, Josh. Întoarce-te înapoi aici! Urmează-mi vocea!
Te rog, urmează-mi vocea! Te rog, întoarce-te înapoi!
Lasă-mă-n pace!
- L-am luat pe Dalton. S-a trezit. - Dumnezeule...
Este bine...
Copilaşul meu.
Frate, am făcut nişte poze uimitoare.
Vom scrie o carte.
Şi pozele mele o să fie biletul de vânzare a cărţilor.
Nu cred că o să fie pozele, dar cu siguranţă vor fi importante.
- Pozele fac cât 1000 de cuvinte. - Da, dar şi cuvintele la fel.
- Ţi-e foame, nu? - Da, şi mă simt obosit.
Te simţi obosit?
- Nu poţi fi obosit. - Ba pot.
Tu ai dormit mult. Ştii ce, nu cred că am să te mai las să te culci.
- Mi-ai arătat o nouă lume. - Ba nu.
Ai mai fost acolo, îţi aminteşti?
Nu cred că vreau să mai mă duc acolo.
Presupun că nu mai am nevoie de astea.
- Ce? - Nimic.
- O să scap de astea. - Bine.
De ce ai făcut asta?
De ce mi-ai făcut asta, când ştii bine ce cred eu despre asta, de ce?
De ce?
De ce? De ce? De ce?!
Nu ai să te mai culci niciodată. Va trebui să rămâi treaz tot restul vieţii.
Ba nu.
De ce? De ce? De ce?!
Târfa dracului!
- Ai tu grijă de el puţin? - Sigur.
Elise.
Lorraine! Dalton!
Josh, unde eşti?
Josh?
Dalton!
Josh!
Iisuse!
Scumpo, sunt chiar aici.
Best watched using Open Subtitles MKV Player