NU TE PĂCĂLI SINGUR
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
TE IUBESC V.
E cineva acasă?
Doar noi şoarecii.
Exista oare vreo băutură să ne facă înalţi de 5 cm?
- Ne-am putea muta acolo. - Apertură asta de-aici.
- Ce anume? - Ferestrele.
Vezi ferestrele de pe zidul vestic? Nu prea se potrivesc.
Vincent, e cea mai frumoasă din câte am văzut.
Vino încoace.
- Cine? Eu? - Da, tu.
Cum ziceai că te cheamă?
Te iubesc cu adevărat.
Hai, hai, hai, hai!
Nu vreau să-l pierd! Te rog, fă să nu-l pierd.
Antreprenorul a spus că se poate mâine dimineaţa.
Putem în sfârşit să începem. Poţi să-ţi iei liber câteva ore?
Ce e mâine? Miercuri, nu?
- Da, se poate. - Grozav.
O să iau maşina după-amiaza ca să plecăm devreme.
- Ce e? - De ce faci asta?
- Ce vrei să spui? - De ce o laşi la ea acasă?
- N-am nevoie de maşină în oraş. - De ce nu la mine acasă?
Pentru că acolo e maşina ta.
E convenabil. Exista un garaj. Te rog, nu mai face asta.
Tu nu mai locuieşti cu ea, în schimb locuieşte maşina ta.
Ce mai laşi pe acolo? Periuţa de dinţi? Papucii?
O fiică.
Taxi!
Taxi, aşteaptă un pic.
Nu e bine să nu ştie dacă ai plecat de tot sau te întorci.
Nu mă întorc. De ce faci asta?
Vreau să ştiu unde locuieşti.
Locuiesc cu tine.
Te iubesc.
Te pricepi la poduri, nu-i greu să rupi o punte.
Norman, îmi plac enorm elevaţiile. Îmi plac foarte, foarte mult!
Te-ai gândit mai bine?
- Nu-mi place spaţiul dintre coloane. - Iar începe?
Neal, vino aici. Vino şi uită-te la asta. Îţi aminteşte de ceva?
- De caloriferul bunicului meu. - Nu e vizibil decât de sus.
- Eu îl văd. - Sally, spune-i.
- E fabulos. Nu te îngrijora. - Sunteţi nişte figuri amândoi.
O clădire splendidă. Frank Lloyd Wright ar muri de ciudă.
Te rog rezolva specificaţiile pentru Proiectul Tenly. I-a lovit strechea.
O, e foarte frumos.
- Nu e nevoie să spui asta. - Ştiu.
La Casa Antonio instalaţiile şi electricitatea sunt gata pe 1 0.
Revista "Architectural Digest" vrea să facă fotografii în săptămâna din 15.
Du-te cu o zi înainte. Gerry Fairchild vrea să ia cina cu tine.
Bătrânul? Cum ţi-a reuşit asta?
L-am pus pe tata să-l sune. Au fost colegi de şcoala.
Ascultă.
- Eşti o figură. - Cum adică?
Tu mergi mai departe... ca şi cum nimic nu s-ar fi schimbat.
Îmi protejez investiţia. Poţi s-o iei pe Meaghan de la şcoala de balet?
- Azi? - Da. Am acţiunea aceea de caritate.
- Mă revanşez săptămâna viitoare. - E-n regulă. Mă duc.
Trebuie să iau maşina azi. O să-l rog pe Neal să mă ducă.
- OK. - Avem ceva mâine la prima oră?
- Nu. Te duci undeva? - Nu... aveam ceva de văzut.
- După-amiaza e chestia cu muzeul. - O să fiu acolo pe la trei.
- E-n regulă. - Hei! Îmi place.
Puloverul. Îţi stă bine culoarea. Îmi place.
Nu face asta.
Hei, fetiţo, te aşteaptă, ca de obicei. Nu uita să-ţi suni mama.
Afaceri. Mediu. Astrologie. E toată lumea OK?
- Aşteaptă. Unde e Olivia? - Cine e Olivia?
- Încearcă parcarea păzită. - Ai întârziat.
Îmi pare rău.
- Ai fi putut să îl faxezi. - Îmi place să fac naveta.
- Câte cuvinte? - 750.
"Femeile care pretind egalitate renunţa la superioritatea lor."
- Norman Mailer o să fie tare furios. - N-ar fi nemaipomenit?
- Nu ştiu dacă merge epilogul ăsta. - Ce epilog?
TE IUBESC V.
- Deci de-aia m-ai refuzat. - Charlie, nu făceai faţa.
- Încearcă-mă. - Suni ca o reclamă de linie erotică.
Ce înseamnă "V"?
- Când are Meaghan vacanţa? - Primele două săptămâni din aprilie.
Te duci direct pe insulă?
N-o să pot veni. O să fiu în mijlocul unui proiect.
Ai vorbit cu Meaghan despre asta?
- O să stau cu ea înainte să plecaţi. - O să-i priască de minune.
Avem o problemă la şantierul de construcţii Tenly.
- Nu e parcare, nu e nici concesionare. - De ce m-ai angajat pentru asta?
- Ne-a plăcut proiectul. - Atunci ţine-te de el! E o nebunie!
Am nevoie de parcare pentru contractul de închiriere.
- Ce e cu rahatul ăsta? - E o chestie minoră. Eastman, asculta.
- Citeşte-ţi contractul! - Poftim?
Avocatul nostru ne asigura că avem dreptul...
- La naiba cu contractul meu şi cu tine! - Putem să forţăm nota.
Asta e o ameninţare? Tipul ăsta mă ameninţa?
- Nu, nu te-a... - Să te ia dracu'!
Scoate-i atunci la lumina pe blestemaţii tai de avocaţi.
De unde pot telefona?
O să-ţi primeşti parcarea. Ai răbdare o zi.
Tipul ăsta e nebun.
Foarte drăguţ. Foarte diplomatic.
Zău aşa, Neal. Nu au nevoie de rahatul ăla. Vor doar să fie moderni.
- Ei sunt clienţii. - Oameni de mare viziune.
Toţi trebuie să muncim pentru cineva. Michelangelo îl avea pe papă.
Papa nu a cerut spaţiu de parcare.
Nu sunt băieţi răi. Nu vor decât câteva schimbări.
De ce să-ţi verşi focul pe ei?
Poftim? Să-mi vărs focul, Neal?
Neal, spune-mi. Ai ceva de spus? Ai vreo problemă?
- Nu, tu ai. - Şi anume?
Ce?
Ai un apartament în oraş, o fiică în casă,
o ai pe Sally la birou, o iubită în altă parte...
O cheamă Olivia.
E un proiect prost. Regula e să ai totul sub un singur acoperiş.
Arhitectură, anul 1.
Întotdeauna mi-a plăcut casa asta.
O casă perfectă pentru cuplul perfect.
N-a fost aşa de perfect. Ne vedem mâine.
Şi ce ai acum e perfect? Aveai o familie.
Noi nu am fost o familie.
Am fost o corporaţie cu un copil.
Când băieţii au plecat la colegiu,
Claire şi cu mine urmam să călătorim prin lume, să vedem toate muzeele.
Prado, Paris, Florenţa, chiar şi India.
Într-o biserică din Arezzo era un Piero della Francesca.
Cel mai frumos lucru din lume.
Vroiam să i-l arăt.
Tot spuneam "la anul".
{y:i}Tempus fugit, amice. Orice ai de gând să faci, fă-o!
Alo!
Edwina?
Alo?
Meaghan?
Alo? E cineva pe-aici?
Alo?
Vincent, poţi să-mi dai halatul te rog?
Mulţumesc.
Cred că Predock o să obţină contractul de la Santa Fe.
Predock? E bun. O să facă treabă bună.
Nu la fel de bună ca tine.
E destul de lucru pe piaţă.
Nu uita că avem chestia aia mâine seară.
Ce? Ah, la dracu'! Chestia aia oficială.
- Nu vreau să merg. - Trebuie. Mama şi tata vin şi ei.
- Ştii că arăţi senzaţional? - Vrei să spui "încă"?
- Vreau să spun că eşti senzaţionala. - Şi tu la fel.
De ce nu te bărbiereşti?
- Serios? - Serios.
- Te-ai uitat la Meaghan? - Da, doarme.
- Nu, nu, nu. - Haide.
- Scumpule... probabil că e... - Avem robot care să răspundă.
Scumpule, probabil că e Russell.
O să lase un mesaj. O să lase un mesaj lung şi frumos. Nu, nu, nu.
Haide, scumpule.
Sally Eastman.
Russell!
Nu, stăteam de vorbă.
Vorbeam cât de minunată a fost cina pe care am luat-o împreună.
Glumeşti! Vor să construiască clădirea.
- Dle Eastman? S-a întâmplat ceva? - Edwina. Nu.
- Unde e Meaghan? - La ora de balet. Nu o luaţi dvs?
O, Dumnezeule, da!
Pe poante, vă rog.
Trageţi în sus.
Atenţie la muzică.
Braţul întins.
Foarte bine. Cu braţul întins.
Uite-l pe tăticul meu!
Şi poziţia a cincea, strâns şi frumos.
Ne urcăm pe scenă, în faţa regizorului.
Se uita la noi toate. Şi alege o fată pentru un solo.
Una, pentru opera adevărată?
"Rosenkavalier" sau "Flautul fermecat".
Iar dna Krask a sugerat că ar fi de ales între mine şi Chrissy Taylor.
Nu-mi vine să cred! E incredibil.
Scumpo, sunt aşa de mândru de tine.
- Hai, termină-ţi sandvişul. - Nu, e-n regulă. Nu mi-e foame.
- Haide. - Am mâncat mult la prânz.
Ai mâncat mult la prânz? Ce?
Un măr.
- Ştii ce a spus doctorul Lemert. - Balerinele trebuie să fie slabe.
Dacă nu eşti atentă, ai să fii o leşinata, nu balerină.
- Va trebui să te car afară de pe scenă. - Nu e adevărat!
Richard spune că am şanse mari să fiu aleasa în corpul de balet.
- Cine e Richard? - Richard Quarry, un amic al mamei.
- Face o grămadă de bani pentru opera. - Zău?
E drăguţ?
E OK. Dar la micul dejun face clătite în formă de animale.
E că... Hai să fim serioşi.
La micul dejun?
Aoleo.
Micul dejun?
- Sună ca o chestie serioasă. - Nu ştiu. Adică...
Zice că ar vrea să îl invite de Paşti pe insulă.
Cum merge cu casa?
- Care din ele? - Tu şi Olivia.
- Casa aia. O să înceapă curând. - Şi camera mea?
- Ai o cameră în casa asta? - Sper că da.
Ai nişte ferestre mari de la care poţi vedea oceanul.
Ai delfini şi balene, exact cum am spus. Eşti aşa de drăguţă. Să mergem.
OK.
- Tati? - Da?
- Vii pe insulă de Paşti? - Urcă-te. O să vorbim despre asta.
Iubitule! Iubitule!
Avem mormoloci, avem broaşte, avem peşti.
Stridii! Uită-te şi tu!
Să punem flori în faţa ferestrei de la dormitor. Trandafiri! Camelii!
Nu! Flori sălbatice. O să punem peste tot flori sălbatice!
Nopţile de vară. O, Dumnezeule!
Hei! Suntem aici!
- Hei. - Bună.
- Vă place priveliştea? - Grozav. Când poţi începe?
- Cred că pot începe luni. - Nu ştiu. Cu toate ploile astea.
Nu vreau să torn fundaţia şi să se strice de la ploaie înainte de-a o acoperi.
- Tu ce crezi? - Mda, cred că aşa e înţelept.
- Ar cam trebui să mă duc. - Am să te caut eu.
- Mulţumesc că ai venit. - Îmi pare bine de cunoştinţă.
Pappas e un tip bun. Unul din cei mai buni.
Tu nu vrei casa asta.
Ce te face să spui asta?
- Nici un fel de grabă. - Nu e aşa uşor cum crezi.
Aici bat vânturi puternice. E sezonul ploios. Nu e un loc uşor...
Tu construieşti muzee şi blocuri turn. Asta e o căsuţă.
Ei bine, chiar am să locuiesc în căsuţa aceasta.
Vino aici.
Vreau să fie cum trebuie. Cu adevărat cum trebuie.
- Avem tot timpul din lume. - Ai zis că începem până la Paşti.
Asta oricum n-o să se întâmple.
Trebuie să mă duc pe insulă.
M-a rugat Meaghan să mă duc.
Trece printr-o perioadă foarte grea. Are nevoie de ţâţâI ei.
Vroiai să mă vezi?
Da. Aş vrea să vin pe insulă de Paşti, dacă se poate.
- Ce s-a întâmplat? - M-am gândit şi aş vrea să vin şi eu.
Fireşte, dacă nu încurca alte lucruri.
- Ce vrei să spui? - Vreun plan de-al tău.
- Nu. Grozav. Meaghan va fi fericită. - Bun.
Deci, Richard, nu?
- Cine? - Richard!
Clătite în formă de animale. Ştii, Richard.
- E un prieten de familie. - Ea le mănâncă?
- De obicei, nu. - Bun. Îmi pare bine să aud asta.
Putem să încheiem interogatoriul?
Îmi pare rău. Îmi pare rău, e-n regulă?
S-a scăpat şi nu mi-a picat prea bine. M-a derutat.
Ar fi trebuit să îţi spun.
Îmi pare rău.
Ce-i?
Ştii ce a întrebat Neal, aşa din senin?
M-a întrebat ce s-a întâmplat cu noi. Nu mi-am putut aminti.
- Te-ai îndrăgostit de altă femeie. - Înainte de asta.
Ascultă, nu e nevoie să facem chestia asta de Paşti, tu şi cu mine.
Nici o problemă. Oblonul acela încă se mai zgâlţâie la vânt.
- Camera de oaspeţi. Nu I-am reparat. - N-ar strica. O să fie camera ta.
- E de la sinusuri? - Da.
- Arăţi îngrozitor. - Mulţumesc.
Probabil că ai febră.
Sally, n-am nimic.
Ai nevoie de puţină odihnă.
Încă mai ai camera aceea de hotel?
Unde era?
Era pe... Denman Street.
Arata frumos?
- E o cameră de hotel. - Camerele de hotel pot arăta frumos.
Fără trecut. Fără viitor.
Pur şi simplu impersonal.
Ce trebuie să facă o fată ca să vadă ceva mişcare pe aici?
O! Asta de unde a ieşit?
Nu e în stilul meu, nu-i aşa?
Are cine să te ducă Ia muzeu diseară?
Nu, mulţumesc. Mă duce cineva cu maşina.
- Tipul cu clătitele? - Da.
- Poarta şorţ? - Erai mai amuzant pe vremuri.
- O să angajez un scriitor. - Nu e o idee prea bună.
Nu cred că putem veni în fiecare zi în acelaşi birou.
Ai dreptate. Te-am concediat.
Aşa mai merge.
E rândul meu, al meu!
O să vă spun adevărul.
Când a apărut prima dată cu el, nu m-a convins.
Nici pe departe. Student la arte plastice? Doamne-ajută.
Dar a muncit cu el şi I-a adus pe calea cea dreaptă.
Fiica noastră n-a arătat nicicând mai bine.
E aşa de frumoasă.
Aşa că nu mai vreau decât să ştiu, unde îmi sunt nepoţii?
- Tati. - Aţi avut un an. Să progresăm.
Sunt epuizat.
Calmează-te. Nu e o critica.
Suntem mândri de voi. Şi vă iubim pe amândoi.
La mulţi ani!
Te iubesc, tăticule.
La Teheran demonstranţii au scandat "Jos America" şi "Moarte lui Carter".
Acţiunile liderilor şi radicalilor iranieni au fost complet nejustificate.
Ce faci? Ar trebui să faci conversaţie cu lumea.
- Cred că am fost scos din conversaţie. - N-are importanţă. Eşti grozav.
- Spune-mi că ascult. - Bineînţeles că eşti cel mai fabulos.
- Şi poţi fi aşa de încântător. - Bineînţeles.
Şi eşti incredibil de amuzant.
- Foarte talentat. - Da.
- Nu am auzit "irezistibil sexual". - Bunica mea a spus asta.
Familia Raynor vrea o nouă casă de vară.
- Serios? - Nu-i aşa că e bine?
Da, e bine.
Randall Otis vrea să îşi redecoreze birourile.
Dumnezeule, e minunat.
Şi, nu sunt sigură, dar cred...
Cred că luăm prânzul cu Brian Kennedy.
- Cine? - De la universitate.
- EI "e" comitetul pentru construcţii! - Eşti genială.
Grozav.
- Nu, te rog. Nu. - Da.
Vincent. Scumpule.
Haide. E lume jos.
Du-te şi încuie uşa.
A zis că vrea nepoţi! Ascultă-l pe ţâţâI tău.
Vincent... Nu cred că se gândea la seara asta.
Dar să nu faci zgomot, OK?
Vorbesc serios. Părinţii mei sunt jos.
Mă ocup eu, mă ocup eu.
Nu îţi pune degetele pe rochia mea.
Haide.
Sărută-mă. Sărută-mă.
Ce bine e. Hai, grăbeşte-te.
Hai.
OK, e bine. OK.
E bine. E OK.
OK. OK.
- Bunica e şi ea jos. - Stai, stai.
OK. E-n regulă, grăbeşte-te.
Uite, m-am şifonat de tot.
Să vii jos repede, OK? Lumea te aşteaptă.
Eşti al naibii de arătos.
Vreau să zic pentru un tip în vârsta.
Poate că nu-i aşa de bună ideea casei. Poate că e prea devreme pentru tine.
Pentru noi. Poate că e un pic prea complicat.
Vorbesc serios. E OK.
Da, e OK.
- Când te întorci? - Pe la miezul nopţii.
- Aşa de târziu? - Am chestia aia la muzeu.
- Ce chestie? - Recepţia.
- La muzeul tău? - Da. Ţi-am spus.
Nu-mi amintesc.
E doar o prostie pentru conducere. Mă arata ca pe o focă dresată.
- Vrei să vin şi eu? - Nu.
Mă duc până acolo, mă arăt la faţa şi plec.
Am să mă întorc înainte de miezul nopţii.
Te iubesc.
Chiar vrei casa cu adevărat?
Da.
Ce e o lună? O lună?
Avem ani întregi.
Licitat 1 20. 1 30, acum 1 30. La 1 30.
1 40. 1 40,1 40. La 1 40. Mulţumesc.
Şi la 1 50? La 1 40 în spate. Şi 1 50.
Da altcineva 1 50? La 1 50. Mulţumesc. Şi 1 60?
1 60? Mulţumesc. De la doamnă. 1 70?
La 1 60 şi 1 70. Vreţi să mergeţi pe 70? Acum la 1 70. La 1 60.
O dată la 1 70. Şi 1 80? 1 70 în spate. 1 80?
1 80? 1 80 o dată. E contraoferta, doamnă. 1 80? Da.
1 80. Revine. Mulţumesc. Şi 1 90? 1 80, 1 90. 1 90 cineva?
La 1 80 de dolari. O dată, de două, de trei ori şi ultima...
- 200. - 200 de dolari, o nouă ofertă.
La 225?
Revine. Şi 50? Am marcat 225.
Face toţi banii. 50? Da. 75? La 250. Şi acum 75?
La 250 de dolari. Prima, a doua, a treia. Am marcat 300. Mulţumesc.
- 500. - 500!
Adjudecat! Domnul de pe margine.
- Plătiţi numerar sau cu cardul? - Cu cardul.
Scuză-mă. Îmi pare rău. E un ceas aşa de neobişnuit. N-am rezistat.
- Am licitat dinadins împotriva ta. - Dinadins?
- Lucrezi pentru casa de licitaţii? - Da.
- Dai vreodată greş? - Niciodată.
Dar dacă nu m-aş fi băgat?
Tipul cu pălăria de soare mergea până la 350.
Cred că s-a retras la 1 70.
Păi..
- Domnule? - Da.
E de fapt un ceas Congreve.
Englezesc. Pasăre rară pe aici. Nu vezi prea multe.
Numărul de telefon.
Merge groaznic de prost, dar e un obiect foarte frumos.
Poftim. Asta e al tău, asta e al meu.
Ai o casă pe insulă?
- Nu. - Aşa credeam şi eu.
- De ce spui asta? - Ai pielea aşa de albă.
Fac şi eu ce pot. Cum ziceai că te cheamă?
Eastman, Vincent.
La revedere, dle Eastman. Să te bucuri de ceas.
Pe aici, doamnă.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Ştiu că e enervant. Ne cunoaştem?
- Nu. - Ai un chip care mi-e familiar.
- Eu credeam că sunt foarte distantă. - Eşti, eşti.
Ştii acum cum mă cheamă. Ziceam că mi-ai spune şi tu numele tău.
Olivia Marsak.
Olivia Marsak. Scriitoarea? " Step Magazine"? Chiar aşa?
Incredibil! Eram sigur că te cunosc. Ai fotografia deasupra rubricii?
Îmi pare aşa de bine să te cunosc. Am o memorie vizuală incredibila.
- Nu vrei să iei un loc? - Nu, e OK.
E extraordinar. Primim revista la birou şi angajaţilor mai tineri le place.
Tinerii? Dumnezeu să îi binecuvânteze.
Pot să vă aduc ceva de la bar?
- Încă nu. - Am să mă întorc.
Îmi amintesc de un articol de-al tău. L-am citit toţi pe rând.
Era despre cum eşti totdeauna invitata pe post de femeie singură.
Şi ai prefera să refuzi. Ai sta mai bine singură acasă.
Ce titlu i-ai dat?
"Iadul sunt ceilalţi oameni".
Bravo.
Chiar aşa e?
Preferi să fii singură?
Depinde.
- Îţi pare rău că m-am aşezat aici? - Încă nu.
Dar ţie?
{Y:i}Le-am furat pământul, le-am decimat cultura.
{Y:i}Le-am oferit în schimb asistenta socială.
{Y:i}Am dorit să facem o clădire care să celebreze,
care să le redea, lor şi nouă, sentimentul măreţiei acelei culturi.
Când am început să mă gândesc la acest proiect,
şi fiecare proiect are propria sa abordare,
am vrut să pătrund în mintea celor care au trăit aici. Să încerc, măcar.
Să simt relaţia lor cu natura. Acest simţ extraordinar al divinităţii
pe care îl aveau despre tot ce îi înconjura. Natura ca o biserică.
Am să vă spun un secret, dacă promiteţi că îl păstraţi.
Cred că mai e ceva aici în afară de ciment, piatră şi oţel,
ceva care leagă totul.
Oricum, asta e. S-a încheiat. Suntem foarte mândri de asta.
Distracţie plăcută la vizitarea muzeului. Doar aţi plătit.
Dar nu atingeţi nimic!
- E foarte frumos. - Plin de sens.
- Vincent, e un triumf! - Mulţumesc.
- Eşti foarte drăguţ. Mulţumesc. - Îmi pare bine să te văd.
Eu tot prefer să desenez în loc de explicaţii.
Ce curs era acela? Trebuia să fac o lucrare...
Istoria Europei. Aveai de gând să desenezi toată Revoluţia Franceză.
- Eu şi Delacroix! - Măreaţa operă, Vincent.
Mulţumesc.
- Cum îl chema pe profesor? - Leudtke. Hâns Leudtke.
Avea o meşa groaznică. Îi venea peste ochi.
- Avea o slăbiciune pentru tine. - Ba nu avea.
- Minunată seară. - Mulţumesc. Îl ştii pe Reginald.
- Mulţumesc foarte mult. - Ne vedem miercuri.
Toată lumea vorbea de asta. Tipul era o ruină.
L-a doborât când ne-am căsătorit. I-a stricat tot echilibrul.
Haide, doar n-o să pleci.
În curând. Nu prea mai suport chestia asta.
Or să-ţi dea şi ţie atenţie.
Trebuie să te vezi cu Archer înainte de plecare.
Haide, te rog. Pentru mine?
- Felicitări. E o clădire minunată. - Mulţumesc.
Vroiam să te caut în legătură cu ceva. O nouă sală de recitaluri la universitate.
- Cred că ai fi omul cel mai potrivit. - Nu cred că ne cunoaştem.
Richard Quarry.
- Omul cu clătitele... - Pardon?
Îi faci clătite fiicei mele.
A... da.
Presupun că aşa e.
E o fată încântătoare.
Ce dracu' ştii tu despre fiica mea?
- Cum ai ajuns aici? - Cu avionul. E un aeroport în apropiere.
Mă gândeam să ne întoarcem împreună cu maşina.
- Ce se întâmpla? Nu le place? - Le place.
- E foarte frumos! - Da, este. Să luăm ceva de băut.
- Cu ce vă pot servi, doamnă? - Vin roşu.
- Şi dvs, domnule? - Nimic.
Apă minerală.
Mulţumesc.
Ce-i cu tine?
Sally e aici. Şi Meaghan.
Ce nostim. Poate mergem cu toţii la o pizză.
- Eşti beată. - Sticluţele alea de la aeroport.
Încerci să mă ascunzi? Dacă da, n-o să meargă.
- Măcar să-mi fi spus. E important... - O recepţie pentru conducere...
Meaghan, în conducere? Aşa de tânără şi atât de realizată.
- Să mergem. - Unde?
- Mergem acasă. - Nu! Vreau să cunosc conducerea.
- Termină. - Am o idee mai bună.
Aveţi pe aici vreun birouaş de director?
La etaj. De ce?
Am putea încuia uşa şi să o facem pe covor. Unul mic şi ceremonial.
Poartă-te ca un adult, pentru numele lui lisus!
OK. N-o să scot un sunet. Exact ca Sally.
Du-te dracului.
- De îndată ce aflu care e rolul meu aici. - Atunci vino încoace.
Vrei să ştii care e rolul tău? Nu e! N-ai nici un rol aici!
Eu lucrez cu Sally. Am făcut acest proiect şi suntem foarte mândri de el.
Nu e vorba de tine, e vorba de muzeu. Nu are totul legătura cu tine.
Bună.
Eu sunt Sally Eastman.
Sally, ţi-o prezint pe Olivia Marsak.
- Ce mai faci? - Bine.
Îţi citesc rubrica.
E foarte bună. Foarte deşteaptă.
- Mulţumesc. - Te-am recunoscut din fotografie.
- Şi tu? - Poftim?
- E o fotografie de paşaport. - Serios?
Îmi place.
"Dacă arăţi ca în paşaport, nu prea eşti în formă de călătorie".
- Bună, Meaghan. - Bună.
Îmi pare bine că te-am cunoscut. În cele din urmă.
Şi mie îmi pare bine.
Haide.
Totul e-n regulă?
- Da. - Dar tu?
Aş zice că asta s-ar numi avantajul terenului propriu.
Vincent, îmi pare rău.
M-am îmbătat. Mi-am pierdut puţin minţile.
Poate că am bănuit că sunt acolo şi am vrut să văd cu ce mă măsor.
Înţelegi?
Îmi place de ea.
Dar nu pot să îţi dau ceea ce ai avut cu ele.
Veri cu Meaghan pe un vas. 1 6 ani.
Toată istoria aceea. Noi nu avem istorie. Putem crea una.
Vincent, te pot face atât de fericit, dacă tu...
Am jurat că nu o să fac asta.
Ascultă, o să fie bine. O să facem un foc.
- Haide. - Trebuie să mă întorc la muzeu.
- În seara asta? - Am o întâlnire de dimineaţă.
Ştii ceva?
Cred că ţi-a plăcut ce s-a întâmplat în seara asta.
Eu şi cu Sally, cu tine în mijloc.
Ieşi din maşină?
Da, cred că da.
Atenţie la cap.
Scoate-ţi haina. Mă duc să iau un prosop.
Poftim.
Drăguţ. Foarte drăguţ.
- E frumos, nu-i aşa? - E o barcă frumoasă.
Aşa zic şi eu.
E un Swan 44, proiectată de Sparkman şi Stephens.
Are cam 20 de ani. Puntea şi interiorul sunt din lemn de tek. Cu grinda lată.
Am căutat-o mult de tot. Văd că te pricepi la bărci.
Unchiul meu zicea, "În barcă eşti ca la închisoare, plus riscul de-a te îneca".
Îmi place vorba asta.
Ah, da.
Eşti căsătorit.
- Se vede, nu? - Ca o reclamă cu neon.
- Dar tu? - Nu mai sunt.
Ei bine, să bem.
De cât timp eşti căsătorit?
În octombrie se împlinesc 1 6 ani.
- Ai copii? - 1 3.
- Ai 1 3 copii? - Nu...
Nu, am...
Am o fetiţă care are 1 3 ani. O cheamă Meaghan.
Vrei să te culci cu mine, asta era?
De ce nu-mi împărtăşeşti ce ai în minte?
De ce n-o faci tu?
- De ce nu facem schimb de poveşti? - Cred că am auzit-o pe a ta.
Îmi pare rău. Nu prea mă pricep la asta.
Te descurci foarte bine. Deci ce s-a întâmplat cu căsătoria?
Ne-am întâlnit la Florenţa.
Eu aveam o bursă.
Ne-am căsătorit, s-a născut Meaghan, am înfiinţat o companie.
De-atunci încoace lucram împreună.
- Asta e tot? - În esenţă, da.
Cred că mi-a scăpat ceva.
Şi mie.
Mergem?
Nu.
Mai vreau un pahar.
NINETY NINER LA 200 DE METRI DE AICI
La dracu'!
Salut, băieţi. Mulţumesc. Pe curând.
Poftim.
Mulţumesc.
Ce să fie?
Bourbon. Un pahar de apă separat.
Şi o cafea, te rog.
- Încă mai plouă? - Da.
Spune-mi şi mie, de ce nu ne mutăm cu toţii în Arizona?
Se zice că climatul ploios face bine la ten.
Ei bine, pe mine nu tenul mă îngrijorează.
Ci sănătatea mea mintală.
{y:i}De când o cunoşti?
Cam de două luni.
- Ne-am întâlnit în august. - Eu o ştiu?
O cheamă Olivia Marsak.
Marsak? Marsak.
E ziaristă.
Probabil că ţi-ai dat seama că se întâmpla ceva?
Credeam că lucrezi până târziu.
O iubeşti? Scuză-mă, nu e asta întrebarea tradiţională?
Eu întreb, "O iubeşti?" şi tu zici "Sunt derutat. Am nevoie de timp."
- Şi pe urmă eu reacţionez... - Ascultă!
- Nu am planificat asta. - Te cred.
- Poftim? - Eu planific, tu creezi.
Nu pe asta se bazează toată această relaţie?
- Mă duc la hotel. - Serios?
Acum, când începem în sfârşit să ne cunoaştem.
- Te simţi bine? - Adică cum mă simt bine?
- Te porţi puţin ciudat. - Ce dracu' e cu tine?
Tocmai am spus că iubesc o altă femeie. Nu îmi pasă!
- Te părăsesc. Înţelegi? - Te-am auzit.
- Eşti uimitoare. - Adică cum?
Te gândeşti vreodată că, dacă poate
ai fi mai supărată, nu s-ar fi întâmplat asta?
Nu te repezi la mine doar pentru că te culci cu altă femeie. E neconvingător.
Mă duc să fac o baie. Sună-mă mâine şi discutam despre asta, OK?
Sally.
Hei, Sally!
Nu te mişca. E sticla pe jos.
- Lasă-mă să te ajut. - Nu mă atinge.
- Sally, nu te mişca. - Lasă-mă în pace.
Nu mă atinge!
Nu vreau să te răneşti. Vino.
- Te urăsc! - Opreşte-te. Opreşte-te!
Opreşte-te, opreşte-te!
E-n regulă, e-n regulă.
E OK.
DRAGA OLIVIA
NU O SĂ MEARGĂ
GĂSEŞTE PE ALTCINEVA, CINEVA FĂRĂ ISTORIE...
FĂRĂ RESTURI DE VIAŢĂ... O SOŢIE, O FIICĂ...
FERIBOT DE NAVETĂ
{y:i}Abia aşteptam să te întâlnesc.
ŢâţâI tău mi-a spus multe despre tine. Iei ore de balet?
Da.
- Îţi place? - Ştii, abia învăţ!
Să comandăm.
Meaghan, nu e o competiţie. Nu încerc să înlocuiesc pe nimeni.
Nici pe tine şi nici pe mama ta.
Vreau doar să-l fac fericit pe ţâţâI tău.
Nu pot să fac asta dacă te lupţi cu mine. Înţelegi?
Ce zici? Vrei să faci o încercare?
Sigur. Cred că da.
Am ceva pentru tine.
O, Dumnezeule. E cu adevărat scrisul lui?
Ce scrie aici?
"Lui Meaghan. Dansează mereu. Mihail Barasnikov".
Unde ai găsit asta?
L-am intervievat. Drept cine mă iei?
ÎNCHIS
Domnule, vreţi o chiflă dulce?
E pentru mine?
Păi...
Mulţumesc.
N-o mâncaţi?
Păi...
Da! Asta e. Asta e cea pe care o vroiam. Mulţumesc.
- Pa! - Pa, pa.
- Cred că iar ploua. - Da.
Te-ai rătăcit?
Nu.
Nepoată?
Frumoasă. Cu adevărat frumoasă.
Hai, bunicule. E târziu.
{Y:i}Vă rog să introduceţi 7 5 de cenţi pentru următoarele trei minute.
{y:i}Bună. 6-7-2-3.
- Nu sunt acasă. Ştii ce să faci. - Bună.
Eu sunt. Mergeam cu maşina şi...
A apărut un tip. Un furnizor de lapte.
Cu el era o fetiţă aşa de neobişnuită cu părul roşu!
Avea păr roşu şi ochii îi erau... Mi-a amintit de tine, şi...
Ceva s-a întâmplat şi totul s-a legat şi eu...
Nu vreau, nu pot să te pierd! Vreau să fiu cu tine. S-o facem.
Să ne căsătorim. Vreau copii, o familie, vreau casa, vreau totul!
Uite ce vreau să faci. Ascultă-mă.
Vreau să te duci cu maşina până la Bedford Inn.
E la 3 km şi un pic de muzeu. Aşteaptă-mă acolo. Promite-mi!
Am greşit. Era vorba de tine! Totul e despre tine. Mereu a fost. Doar tu.
Ce mai e?
Mărită-te cu mine! Am spus asta deja.
E cam... E 8 şi 1 5 minute. Arăt ca dracu'.
Sunt nebun după tine. O să fiu mereu nebun după tine.
Apropo, la telefon e Vincent. Vincent Eastman.
Doamne Dumnezeule. Da!
{Y:i}Doi. Al doilea cuvânt. Al doilea cuvânt este...
...funduleţ! Un funduleţ bun de tot!
- Nu! - Un... o... coadă!
O poveste! Povestea a ceva...
Roman istoric, cinci cuvinte. Înainte, după, "V", Victorie.
Vincent, ochi, doi.
Doi, da! Povestea a doua... ceva. OK. Roman istoric.
- AI patrulea cuvânt este... - Nu-mi vine să cred!
Nu-mi spune. Ştiu şi eu. Jur.
Hai, inspiraţie. Haide. Zi-i să-i zic.
Sună ca...
...balconaşe! "Povestea a doua balconaşe"?
N-am citit cartea asta. "Povestea a doua balconaşe"?
{y:i}M-am întâlnit deunăzi cu un urs
{y:i}Sus în pădure, sus acolo.
S-a oprit!
- Porneşte-o. - Încerc. Probabil că e bateria.
O, Dumnezeule!
- Sunteţi OK? - Cred că da.
S-a izbit de camionul ăsta. Trebuie să fie mai încolo.
Bobby, unde te duci?
- Bobby, vino aici! - Atenţie la camionul acela!
- Uite-l. - Stai aici.
Patty, vezi dacă tipul are o staţie radio. Cheamă o ambulanţă.
- Ce s-a întâmplat? - Un accident. Ai o staţie?
- Cheamă o ambulanţă. - Mă aude cineva? Terminat.
De ce te-ai oprit?
- Mi s-a oprit motorul. - L-ai scos de pe drum.
Nu e adevărat. Mergea cu 1 60. Totul s-a întâmplat în două secunde.
Ciudat, nu mă doare nicăieri. Mintea îmi funcţionează.
Mă cheamă Vincent Eastman. 42 de ani. Locuiesc pe...
Locuiesc pe...
- Da, Vincent, unde locuieşti? - Vreau să ştiu unde locuieşti.
Trage să o deschizi!
Îi ţin eu căpul. Apucă-l de umeri. Tu apucă-l de picioare. Să-l scoatem.
Atenţie la trunchi. Nu îl zgâlţâiţi.
Încet. Puneţi-l jos încet. Puneţi-l jos cu grijă, cu mare grijă.
- E rău? - Nu cred. Are ochii deschişi.
E probabil în stare de şoc.
Bobby, adu pătura din dubiţă.
Trebuie doar să mă odihnesc un pic.
Trebuie s-o sun pe Olivia. Să-i spun că o să întârzii.
{Y:i}Bună. 6-7-2-3. Nu sunt acasă. Ştii ce ai de făcut.
{Y:i}Bună. Eu sunt. Mergeam cu maşina şi...
{Y:i}A apărut tipul ăsta care livra lapte. Avea cu el o fetiţă...
{Y:i}O fetiţă cu totul neobişnuită, cu părul roşu!
- Ce avem aici? - Bărbat, 42 de ani, Vincent Eastman.
- Accident de maşină. - Purta centura?
Da. A fost scos din vehicul de nişte trecători.
Propun un toast în cinstea mirelui şi miresei.
Să aibă o viaţă lungă, fericită, cu sănătate şi prosperitate!
- Reacţiile? - Nu cum ar trebui.
- Comă de ce grad? - Cam 1 0.
- Alergii? - Nu ştiu.
Poliţia o să-i anunţe familia.
Clientul dvs vrea material a-ntâia. De unde să îl iau?
- Un telefon pentru Vincent. - Încă nu a venit, notează mesajul.
E despre el. Au întrebat dacă lucrează aici.
- Cine a întrebat? - Poliţia rutieră. Pe unu.
FERIBOT
- Ce tensiune a avut? - 1 00 la palpare.
- Pupila dreaptă e dilatata. Intubaj. - Am nevoie de neuro şi de respirator.
- Să scoatem nişte cheaguri. - Intrare aer egala bilateral.
- Sinus 1 20. Tensiune 1 1 4 cu 94. - 5 Versad, 1 00 Fentanyl şi 1 20 Lido.
Pe lobul frontal e un mare hematom. Să îl ducem la operaţie.
- Când au fost făcute? - Acum 20 de minute.
- Reacţionează? - Nu prea. Pupila dreaptă e dilatata.
A fost pregătit? O să uşurăm presiunea. Câţi ani are?
- 42. - În formă bună?
- Mai bună decât a mea. - N-are de ce să nu reziste. La treabă.
- Dle poliţist, pot să o iau pe margine? - Într-o clipă, doamnă.
- Ce s-a întâmplat? - Nu veniţi pe şosea, vă rog.
- Unde e tipul din maşina aceea? - Spitalul local din Abbotsford.
Hei, doamnă!
- Pot să te servesc cu ceva? - Sunt OK. Mulţumesc.
Vreau să văd dacă sunt ceva veşti.
- Cu ce se ocupa tipul ăsta? - Nu ştiu. Îl cheamă Eastman...
- Vincent Eastman? - Da.
E arhitect.
Bravo. Arată bine. Arată chiar bine.
- Putem coase. - Se duce.
Hei.
- Nu ai deschis-o, nu-i aşa? - Ce?
- Scrisoarea. - Care scrisoare?
N-am pus-o la poşta. N-am pus-o!
Ce n-ai pus la poşta?
O să vorbesc cu cei de jos, să vedem ce trebuie făcut.
O să chem un taxi.
Trebuie să o sun pe Meaghan.
Să-i spun că întârziem.
- O sun eu. - Spune-i numai că întârziem.
Doamna Eastman?
DRAGA OLIVIA NU O SĂ MEARGĂ
GĂSEŞTE PE ALTCINEVA, CINEVA FĂRĂ ISTORIE...
- Unde îl pot găsi pe Vincent Eastman? - Numai o clipă.
Vincent Eastman?
Mă scuzi o clipă?
Îmi pare rău.
Nu a spus nimic. Amândouă am ajuns prea târziu.
Cum de s-a întâmplat să fii în zonă?
Mă duceam să mai văd o dată muzeul şi am văzut maşina pe drum...
Ei bine...
Atunci, la revedere.
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania