IARBA RĂULUI
Traducerea şi adaptarea SILVIU
Revizuire text ŞTEF IONESCO
E al naibii de frig aici.
- Salut, Francis. - Salut, Pee Wee.
- Te-ai întors? - Da.
- Ştii unde este Helen? - N-am mai văzut-o de mult timp.
Dau eu de ea.
Arăţi bine.
- De unde ai pantofii ăia? - De la spital.
Am primit o garderobă nouă la spital.
Doctorul a zis că am cancer. Prima boală pe care o am.
Cancer? E de rău.
A zis că o să mor în şase luni.
I-am zis că o să beau până mor.
El mi-a zis... "Fă ce vrei. Oricum nu mai ai scăpare."
Ei bine, bunico...
E păcat.
- Ai vreo slujbă? - Am un dolar.
- Mi l-a dat o asistentă. - Deci suntem în cărţi.
Vrei să găsim ceva de lucru azi ca să facem nişte bani?
Am avut ceva bani aseară, dar s-au dus.
Ne trebuie un loc de dormit. S-ar putea să fie frig la noapte.
Unde să lucrăm?
La cimitir. Săpăm gropi. A zis unul că are nevoie de oameni.
Ne dau bani sau o groapă gratuită când o să murim?
Dacă nu ne dau bani, îi dau naibii.
N-o să-mi sap propria groapă.
L-am cunoscut pe Grogan în copilărie.
Avea monopol asupra curentului electric din oraş.
- Nu i-a mai rămas nimic acum. - Nu băga mâna în foc.
Oamenii ca el nu renunţă niciodată la lucrurile bune.
Franny...
Cauţi un loc special?
Poate.
Ai vrea să fii îngropat sub o piatră d-aia funerară?
N-am auzit de vreun golan care să fi primit o piatră funerară la cap.
N-am nevoie de piatră.
Vreau să mor singur.
O să mori primul. O să-ţi trimit invitaţiile.
Salut, Gerald.
Ce mai faci, fiule?
Ăsta e un loc bun.
Are vedere spre râu.
Eşti conştient de faptul că...
Te odihneşti aici alături de restul familiei?
Bunicul tău e la patru morminte mai încolo.
Iisuse...
Iartă-mă, băiete...
Te-am scăpat oare din braţe pentru că eram beat?
Am băut doar patru beri după ce am venit de la muncă.
Ai alunecat din scutece, şi mama ta a zis...
"Iisuse."
Ne-am aplecat să te ridicăm.
Nu te-am atins, pentru că arătai aşa rău...
Fratele tău, Billy, a intrat şi a zis... "De ce e Gerald aşa ghemotocit?"
Îmi aduc aminte tot.
Îmi amintesc chiar şi de pătrăţele roşii şi galbene ale linoleumului...
pe care ai căzut.
Hei, Franny!
Franny, a venit camionul să ne ducă înapoi.
Cunoşti pe cineva care a fost îngropat aici?
Da, un băieţel.
- A murit când era mic? - Da, destul de mic.
Cum s-a întâmplat?
- A căzut. - Unde?
- Pe podea. - Pe podea?
Eu cad pe podea de două ori pe zi...
şi n-am murit încă.
Aşa crezi tu.
Ce putem face acum?
De ce întrebi? Ai ceva planuri?
Nu.
- Ai bilete la operetă? - Nu.
- Vreau doar să ştiu încotro mergem. - Nu ştii încotro mergi de 20 de ani.
Ai dreptate.
Trebuie să o găsim pe Helen.
- Care e numele întreg al lui Helen? - Helen.
- Şi mai cum? - Are un singur nume.
E-n ordine dacă nu vrei să-mi zici.
Să ştii că e-n ordine...
Vrei să mănânci la biserică diseară? Preoţii au mâncare bună acolo.
Am mâncat ieri acolo nişte supă, pentru că mi-era foarte foame...
Dar era prea sărată. Ei ştiu că golanilor le e foame şi atât.
Ăştia nu cred în nimic.
Aici am locuit când eram însurat.
În casa asta.
- Când ai fost ultima oară aici? - În urmă cu 22 de ani.
- Cine locuieşte acum în ea? - Cineva pe care-l cunosc.
Am jucat baseball în copilărie.
- Chiar eram bun la aruncări. - În ce an?
- Nu ştiu. 1901. - Aveam 5 ani.
Acum câţi ani ai? 8 ani?
A fost grevă în anul acela.
Hoţilor! Hoţilor!
- Nu vreau să lovesc pe cineva. - Mergi.
Ia tramvaiul de-aici!
N-are niciun drept să-l conducă.
Eliberaţi şinele!
Duceţi tramvaiul în depou. N-o să treceţi de noi!
I-au spart capul!
Cred că l-ai omorât, Francis. Mai bine fugi.
- De ce m-ai omorât? - N-am făcut-o intenţionat.
De-aia mi-ai crăpat craniul cu pietre? Mi-au ieşit creierii...
şi am murit...
Hoţii au primit ce-au meritat.
Aşadar nu ai remuşcări?
Nenorociţilor...
Ne-aţi luat slujbele şi n-am mai putut să ne hrănim familiile.
Vorbeşte unul care şi-a părăsit familia.
N-ai mai dat de 22 de ani pe acasă.
Mi-am pierdut fiul.
A murit.
N-am putut face faţă.
Eşti un laş care fuge. N-ai cum să-ţi justifici faptele.
Am o grămadă de argumente!
- Ce te interesează pe tine? - Moarte strigoilor ca tine!
De ce nu stai jos?
- Nu sunt un strigoi. - Nu, doar arăţi ca unul.
Gata cu vorbăria. Împărţiţi supa aia...
Să vă întreb, suflete fără speranţă...
Cine vă oferă salvarea?
Iisus. Iisus îşi respectă promisiunile.
Vrea cineva de aici să-şi schimbe viaţa? Dumnezeu spune... "Vino la mine!"
Primiţi-l. Îngenuncheaţi şi veţi fi iertaţi!
Amin, fraţilor!
Trezeşte-te, golanule. Vine supa.
- N-a sosit încă Helen? - Nu. Am fost aici toată ziua.
Mă bucur să te văd treaz, Franny. Cred că am ceva de muncă pentru tine.
- Am lucrat la cimitir. - Minunat.
- Nu e aşa plăcut să sapi gropi. - Poate ţi se pare mai bună asta.
Rosskam, gunoierul, are nevoie de un ajutor.
Dacă nu bei, poţi să câştigi un ban.
- O să vorbesc cu el. - Grozav.
Dar am nevoie de o pereche de şosete. Ale mele sunt distruse.
Ai crescut în grajd? Închide uşa, e frig aici.
- Pe unde ai umblat? - Ce te interesează?
Aş fi putut să mor fără ca tu măcar să observi...
Cum să observ, când pleci ca o nebună de capul tău...
Cine n-ar înnebuni, când tu dai toţi banii pe băutură?
Eşti insuportabil când bei vin. Dar când bei whisky...
Eşti un diavol.
- Am şase dolari. - Da?
- De unde îi ai? - Am săpat gropi în cimitir.
- Minunat. - Grozav. Minunat.
Şi eşti treaz.
- Şi mănânci. - Da, şi nu beau.
E bine. Sunt mândră de băieţelul meu.
Încearcă. Sunt calde şi bune.
Exact ce căutăm. Mulţumesc, Chester.
Mă bucur că nu mai bei. Arăţi mai sănătos.
- E masca mea de Halloween. - Nu te descuraja. Păstrează-ţi speranţa.
Tu ce mai faci, micuţă domnişoară? Văd că eşti bine.
Sunt mai mult decât bine.
- N-am nevoie de preoţi metodişti... - Ai grijă să nu-mi ceară şosetele înapoi.
Pentru 6 dolari, putem închiria o cameră, ne putem aduce câteva valize şi gramofonul.
Ştii cine e în oraş? Oscar Reo.
- Cântăreţul de la radio? - Chiar el.
Cariera sa e ruinată. Acum nu mai bea. E barman.
Muream după vocea lui, i-am trimis şi scrisori...
Am băut cu el în New York, nu-i aşa, Pee Wee?
Acum 2-3 zile, parcă?
Cel mai bun cântăreţ beţiv pe care l-am ascultat.
Băieţi, închidem.
Francis, unde o să dormi diseară?
Unde dormi diseară? În maşina lui Finny?
Sub nicio formă!
La Jack.
Credeam că nu mai vorbeşti cu Jack şi Clara.
Nu sunt cei mai buni amici ai mei. Dar îmi oferă un pat.
Uită-te la ea.
- E moartă? - Bună, Sandra. Sunt eu, Rudy.
Eşti moartă sau beată? E doar beată.
Nu mai rezistă. Arată ca un eschimos.
Eschimos sau nu, va îngheţa aici.
Vor veni câinii să o mănânce.
- E vagaboandă sau se prosteşte? - A fost toată viaţa un om al străzii.
Eu n-am fost toată viaţa vagabond. A avut şi ea o meserie înainte...
- Era curvă în Alaska. - Şi înainte ce a fost?
Nu mai ştiu.
A fost o fetiţă...
Asta e ceva...
Fetiţele nu sunt nici vagaboande, nici curve.
Trebuie să se ridice.
O să îngheţi aici.
Am dormit afară aseară, şi e chiar frig.
Ai nevoie de un bol cu supă, ca să nu îngheţi de tot.
- Cine eşti? - Un vagabond care-ţi aduce supă.
- Dă-mi ceva de băut. - N-am bani pentru aşa ceva.
Nu poate intra. Chester n-o s-o primească.
- S-o lăsăm atunci să moară de frig? - Îl cunoşti...
Bine, la naiba...
Adu-i supă şi o pătură.
Ambulanţa n-o s-o ridice. Numai dacă sângerează de moarte.
Îi tăiem gâtul, poate aşa o ia.
Nu vrea o ambulanţă, vrea să uite de tot...
- Nici măcar nu-i e frig. - E un sloi de gheaţă.
Nu înseamnă că dacă eşti beat, nu simţi frigul.
- Uite supa. - Supă.
- Da. Bea tot.
N-o să bea.
Ba o să bea. S-a supărat că n-am pus vin în castron.
Mi-a zis că vrea să ajungă asistentă în Alaska.
- Doctoriţă. - Să fie doctoriţă.
Doctorul a vrut să fiu asistentă.
- Chiar vrei? - Da.
- Dar a murit. - Dragoste?
Da.
Dragoste.
Nu mai suport s-o văd aşa.
- Pentru o voce frumoasă. - Mulţumesc. Ceva de băut?
- Am înţeles... - Tu nu bei.
Nu beau vin. Nu.
Cred că te cunosc.
Da. Nu e prima oară când ne vedem.
- M-aţi îmbătat în New York. - Într-un fel da...
Francis Phelan. Şi el e neamţul Rudy.
- El e OK. El e aiurea. - Genul meu de om...
Pee Wee Packer.
Ea e Helen Archer.
E cu mine. Să nu mă întrebi de ce, că nu ştiu...
- Dau de băut, Oscar. - Nu mai beau.
Eu n-am renunţat încă. Aştept pensionarea.
Eşti la fel de bun ca domnii ăştia de aici.
Domni sau vagabonzi... Nu e nicio diferenţă.
În afară de aceea că domnii se cred domni...
Şi golanii... golani. Am nimerit-o?
- Eşti isteţ. - Ai cântat minunat.
Îmi aduc aminte de la radio. Cântam odată cu tine.
Unde?
Mereu. La concerte. Am cântat în fiecare seară cu tine.
Fă-ne o demonstraţie.
Nu cred că sunt capabilă.
Poţi să te pui cu oricine de aici.
- Flori? - Da.
Du-te şi cântă!
Cum are un ban Francis, cum îmi cumpără flori.
Am avut un apartament mare pe Hamilton Street.
Ai naibii strigoi. Călătoresc împreună.
- Iată florile. - Da.
Nu-mi amintesc să fi avut o reşedinţă permanentă.
În 1935, am stat aici 6 luni.
Aproape un an.
- Nu-mi amintesc. - A băut banii de chirie.
Am fost nevoiţi să vindem faimosul pian Steinway & Sons şi setul chinezesc de vase.
- "Cumpără ce e mai bun", mi-a zis tata. - Cântă-ne ceva, Helen.
- Hai. - Nu, nu.
Poate orchestra prietenul tău "He's my pal"?
Poate cânta orice piesă.
Oamenilor le place cum îl cânt pe ăsta.
O veterană a muzicii ne va cânta în această seară.
- Încântătoarea domnişoară... - Helen Archer.
O cânt în stilul meu, Francis.
Helen, nu se putea mai bine.
Eşti o stea în devenire.
Vă mulţumesc foarte mult.
Minunat.
Vă mulţumesc.
- Frumos, scumpo. - Nu e rău. O băutură din partea casei.
- Nu e o seară superbă? - De acord.
Frumoasă.
Hei, marş!
Câinii ăştia dau mereu târcoale.
La naiba.
- Lăsaţi-mă în pace! - Am luat banii!
Mi-au luat banii!
Nenorociţii!
- Câţi aveai? - 15 dolari!
- S-au dus. - 15 dolari, Francis!
Lasă banii. Facem rost mâine de alţii.
La naiba.
De unde aveai 15 dolari?
- De la băiatul tău, Billy. - Eşti o hoaţă, femeie.
Sandra e moartă.
Pariez că s-a rugat să moară.
Viaţa ei nu mai era una de om...
Vreau să mă duc la biserică dimineaţă.
Ce-o să facem cu ea?
Puteţi dormi aici. Paturile sunt pline, dar puteţi dormi pe bănci.
Mai bine nu.
Putem merge la Jack. Mi-a zis să vin oricând.
Să mergem.
Ocupă-te de Sandra, Pee Wee.
- Care era numele ei? - Nu-l ştiu.
- Acum nu mai contează. - N-a contat niciodată.
Rudy...
- Azi am fost la mormântul lui Gerald. - Ai fost?
Pentru prima oară, nu-i aşa?
- Da. - Te-ai gândit mult la el în ultima vreme.
Mă gândesc mereu la el.
I-am găsit mormântul şi am vorbit cu el.
Cum ai reuşit să vorbeşti cu el?
Am vorbit cu iarba. Sunt la fel de nebun ca Rudy.
Nu eşti nebun. D-aia ai revenit aici.
Nu...
Nu e ăsta motivul. Mi-a zis Billy ceva...
Nu ţi-am spus.
Mi-a zis că...
Annie n-a spus nimănui că eu am scăpat copilul.
Nici poliţiei?
Nimănui.
Nici lui Billy şi Peggy. Nimănui din familie.
Nu e ceva?
Nu-mi vine să cred că o femeie poate trece prin aşa ceva,
şi să nu spună nimic nimănui.
Gândeşte-te la ei. Poate ar trebui să îi vizitezi.
- Nu ar ajuta cu nimic. - Ţi-ai clarifica nişte lucruri.
Oamenii morţi...
Acum sunt prietenoşi.
Ce s-a întâmplat?
- Măcar ai cântat ceva. - Da.
Am cântat, în timp ce Sandra îşi dădea duhul acolo.
Oricum murea. I-a trecut vremea.
Nu cred. Cred că mori când nu mai poţi suporta traiul.
Îţi consumi energia ca să trăieşti, şi atunci când poţi... mori.
Sună rezonabil. Să mori când poţi.
Mă bucur că suntem şi noi de-acord o dată.
Ne-am distrat. Dar n-avem nici bani, nici unde să dormim.
- Ni s-a înfundat. - Da, să ştii.
Să mergem la Jack, înainte să se culce.
Salut, Jack.
Am venit să te vedem. Care-s şansele ca un golan să primească un pahar?
E frig pentru octombrie. O să ningă. Atinge-mi mâinile.
Asta e casa mea. N-am chef să-ţi încălzesc nici mâinile, nici picioarele.
Nu văd zăpadă.
Am mâncat o farfurie de supă pe la ora 18:00. Dar s-a dus.
- Trebuie să mănânc ceva. - Nu e problema mea.
- Ce zici de o apă minerală, Helen? - Sună bine, Jack.
- Ce fel de apă minerală? - De care-ţi place ţie.
- Te simţi mai bine, Clara? - Nu.
Ce a păţit pantoful tău?
E legat cu o sfoară.
- Am un şiret. - Pune-l atunci.
Buzunarele astea...
- Ştii unde este? - Găseşte-l şi leagă-l.
- Aberezi. - Ce?
Aberezi.
- Să-ţi pun o întrebare. - Nu.
Cum adică nu?
Ascult-o mai întâi.
Totul s-a dus de râpă?
Am crezut mereu că eşti deştept. Dar nu şi când bei peste măsură.
Ai putea fi un tip fermecător. Ai putea avea mereu 20 de dolari în buzunar.
- Aşa i-am zis şi eu. - I-am cheltuit pe toţi cu ea.
- Nu vreau să doarmă afară în boscheţi. - În boscheţi? N-am ajuns aşa rău.
Nu mai are mult până acolo. A dormit în maşina lui Finny aseară.
S-a întâmplat acum două nopţi şi a fost pentru ultima oară.
O să iau legătura cu rudele mele.
- Sunt oameni foarte bogaţi. - Chiar trebuie să îi contactezi.
De ce nu încetezi să bei? Au nevoie de oameni ca tine.
Ai putea avea un asemenea gramofon. Nu e frumos?
Am avut aşa ceva.
Dacă nu îţi revii, o să mori.
Ai dreptate, Jack.
- Pot să-ţi folosesc baia? - N-ai decât.
Îţi aminteşti cântecul ăsta, golanule?
- Cine era tipul care a murit? - Un grăjdar.
De ce vă urmăreau, amice?
Am uitat să-mi lustruiesc pantofii de dimineaţă.
Limonadă...
o vindeam pe stadion când eram mic...
Atunci am început să umblu cu băieţii mai mari.
Jucam baseball.
Windy Evans juca în pantalonii ăia ai lui şi prindea mingiile pe la spate.
Un mare jucător.
- De unde ai pantofii ăştia? - I-am găsit.
- Sunt nişte pantofi frumoşi. - D-aia îi port.
O să-ţi tai picioarele.
Îmi cer scuze că ţi-am zdrobit capul.
Dar ai căutat-o cu lumânarea.
Aproape că mi-am pierdut degetul.
N-am putut să-mi mai folosesc mâna dreaptă pentru mult timp.
Dar nu îţi port pică, au trecut cinci ani.
Pe curând.
Îţi mulţumesc pentru ce-ai făcut.
Francis, eşti bine? Cu cine vorbeşti?
Mă gândeam la unii dintre amicii mei vagabonzi.
Au îngheţat.
Foxy Phil Took...
Unul a îngheţat de tot. Îi ieşeau ţurţuri de gheaţă din nas.
N-am putut să-l îndreptăm.
L-am îngropat într-o jumătate de coşciug.
Hei, golanule. Ai ceva de băut pentru un golan?
Nu sunt golan.
Ştiu. Eşti un tip decent.
Lucrezi.
Am cunoscut odată un bărbat care semăna leit cu Francis.
- Mi-a plăcut foarte mult de el. - Te cred şi eu.
Bărbaţii mor după Clara.
Dar ea e bolnavă. De aceea nu puteţi sta aici.
Să îţi zic ceva... Am avut grijă de Clara.
Eşti beat. O să fii un beţiv pentru tot restul vieţii tale. Acum chiar te părăsesc.
- Cum o scot la capăt cu ea? - E târziu.
Da, dragi prieteni. Trebuie să mă culc.
Fă-mi un sandwich.
- Pentru drum. - Nu!
Ai uitat când ţi-era foame şi cerşeai mâncare de la mine.
- Ţi-a cerut doar un sandwich. - Fac eu unul.
- Îţi place brânza? - O ador.
- Noapte bună. - Noroc.
Pe curând.
- Eşti mulţumită? - Da.
E o nenorocită.
- A trebuit să-i spun ce gândesc. - N-ai rezolvat nimic cu asta.
- Ia o muşcătură. - Îmi face scârba.
- O să-ţi placă. - Nu sunt o proastă.
Nici eu nu sunt prost.
O să-ţi spun eu ce facem.
Faci mereu scandal. D-aia nu găseşti un pat.
- Am cerut un sandwich şi l-am obţinut? - Da, eşti cel mai tare.
Încetează cu prostiile, că te zdrobesc de maşina aia.
Mă prosteşti de nouă ani.
Jack mi-a zis că pot rămâne.
Dar pe tine nu te vor, pentru că eşti o pagubă.
- Mănâncă sandwich-ul. - M-am decis deja.
O să-mi mulţumeşti într-o bună zi.
Eşti un sfânt.
Iisuse.
- Eşti supărată şi pe tine. - Nu-l mănânc. E mâncare de şobolani.
Mă scoţi din sărite. Caută-ţi un pat.
- O să-l sun pe frati-miu. - Aşa să faci.
De ce nu-l suni de două ori, ca să-ţi închidă din nou?
- De unde o să iei monedă pentru telefon? - Asta e treaba mea.
Erai în apele tale înainte să bei vinul ăla.
O să fac rost de nişte cartoane. Să dormim în clădirea aia veche.
- Nu, o să-mi găsesc un loc. - N-ai unde să te duci.
Vrei să primeşti un pumn în cap?
N-ar fi cel mai rău lucru care mi s-a întâmplat.
O să mă loveşti?
Nu te lovesc.
Te iubesc.
Nu mai pleca de lângă mine. Eşti pierdută în lumea asta.
- Ţi-e frig rău? - Da.
Nu pot să dorm afară, Francis. O să mor.
- Finny, ai o vizită. - Cine naiba e?
Francis. Fă loc. E Helen.
- O să primeşti o sticlă pentru asta. - Bine.
- Nu te teme. - Nu.
A mai fost aici.
Ne vedem de dimineaţă aici sau la biserică.
De ce nu dormi şi tu aici?
N-am loc pentru picioare. Fii optimistă.
Nu pot să dorm aici.
Pot numai să mă rog la Dumnezeu.
Nu mă atinge aici. Mă doare.
Trebuie să-ţi vorbesc.
Iartă-mă pentru că am păcătuit.
Tu-l numeşti "păcat", eu "luarea unei decizii".
Nu sunt beţivă sau prostituată.
Mi-au cumpărat câteodată de băut,
dar ăsta e obiceiul lor.
Şi n-am trădat niciodată pe nimeni.
Asta contează.
Ştiu că relaţia mea cu Francis e privită cu alţi ochi de unii oameni...
şi că am încălcat uşor unele dintre cele zece porunci.
Dar n-o să las pe nimeni să-mi spună că relaţia mea cu Francis e un păcat.
Este probabil...
cel mai frumos "păcat" din viaţa mea.
Asta e tot.
Mulţumesc, mulţumesc.
Mulţumesc.
Preotul a zis că ai nevoie de cineva cu spate puternic.
Probabil.
Ai aşa ceva?
Ridică butoiul.
Poţi ridica şi tu unul asemănător?
Am ridicat toată viaţa greutăţi.
Îţi dau şapte dolari şi lucrezi până seara.
Alţii mi-ar plăti 8-9 dolari.
O familie mănâncă o săptămână cu 7 dolari.
- 7,50. - 7.
- Bine, care e diferenţa... - Sus în căruţă.
Bună!
- Vrei restul pâinii? - Sigur.
E pâine bună, dar eu nu pot să mănânc nimic.
Un prieten mi-a oferit un sandwich cu brânză aseară, nu l-am mâncat...
Mai cu vlagă.
- Cum îţi place? - Ce să-mi placă?
Să faci dragoste. Chestii cu femei.
Nu mă mai gândesc aşa des. Ca să-ţi spun sincer, sunt depăşit.
Depăşit? Câţi ani ai? 62?
- Nici chiar atât. - Eu am 71. Şi încă mai pot.
De 4-5 ori pe noapte.
Ziua, când umblu din casă în casă, primesc multe oferte.
- N-am alergat niciodată din casă în casă. - Mi-am petrecut jumătate din viaţă aşa.
Ştiu cum merge treaba. Primeşti diverse oferte.
Vechituri! Vechituri!
Poţi să stai aici doar dacă citeşti. Nu ai voie să dormi.
Nu dormeam. Aşteptam să se stingă focul.
Helen?
- Helen Archer? - Da.
Sunt Nora.
Nora Lawlor. Nu te-am mai văzut de 20 de ani.
Nora? Sigur.
Ce mai faci?
Te ascultam la radio, dar ai dispărut. Ce s-a întâmplat?
Am fost în turneu ca pianistă.
În afara ţării. Paris, Viena.
Ce viaţă interesantă! Te invidiez, Helen.
Eu nu merg nicăieri.
- Locuieşti la fratele tău? - Da. Avem o relaţie strânsă.
- L-am văzut la biserică săptămâna trecută. - La biserică?
Nu mai spune...
Trec zilnic pe lângă casa lui.
Ipocritul! Ce căuta la biserică, după câte mi-a făcut?
El şi mama mi-au furat banii.
15 ani au ascuns testamentul de mine.
Vă rog să plecaţi.
Am vrut să fiu liberă. Ăsta e preţul plătit.
Am mers pe calea mea. Erau toţi nişte hoţi.
Hoţi, asta sunt. Hoţi.
Numai hoţi.
Când am luat testamentul, era numai pe lângă mine.
Are fiul tău grijă de tine... mamă.
Erai o Pavo. Unde îţi sunt aripile acum, mamă?
Babă invalidă ce eşti!
Unde îţi sunt aripile?
Vechituri! Vechituri!
În spatele casei. Ziare, o cadă veche şi nişte haine ponosite.
Nu vreau să intru acolo. O cunosc.
Şi ce dacă?
Am crescut pe strada asta. Nu vreau să mă vadă îmbrăcat ca un golan.
- Dar eşti un golan. - Da, dar ei nu ştiu.
Data viitoare car orice. Îţi promit.
Un vagabond sensibil... Am angajat un vagabond sensibil.
- Domnişoara Dougherty, vă simţiţi bine? - Mă duc în oraş.
- N-ar trebui să vă îmbrăcaţi? - Să mă îmbrac?
- Crezi că sunt nebună, Francis? - Sigur că nu, doamnă.
- Ai divulgat cuiva crizele mele? - Nu, nimănui.
Nimănui? Pot să te întreb de ce?
Oameni fără haine pe ei... N-aş vorbi despre asta, domnişoară.
Nu-mi mai spune "domnişoară". Parcă ai fi servitorul meu.
- Spune-mi Katrina. - Nu pot.
- N-o să pot niciodată. - E numele meu. Spune Katrina.
- Katrina. - Vezi, ai zis-o.
Un poet mare mi-a zis cândva...
că dragostea se oglindeşte în privire...
Trebuie să fii foarte atent să nu priveşti prea mult.
- Ai văzut vreodată pe cineva leşinând? - Nu.
O să leşin eu pentru tine, dragă Francis.
V-a ieşit chiar bine.
Vă puteţi ridica acum.
Vagabondule, vino încoace!
Scuză-mă.
Vreau să cumpăr cămaşa asta. Vrei 25 de cenţi pe ea?
La ce are nevoie un golan de o cămaşă albă?
- Haina îl face pe om, nu-i aşa? - Un golan excentric...
Un golan sensibil şi excentric în căruţa mea...
Muzica e cel mai minunat lucru.
- Să fii pregătit să-ţi dai viaţa pentru ea. - Ce vrea să spună, mami?
Crede că trebuie să cânţi bine, aşa ca tine.
Hai.
Vechituri! Vechituri!
Plec mai devreme. Vreau să revăd nişte persoane.
Nu le-am mai vizitat de mult timp.
- Acum aş vrea să-mi dai banii... - Pleci înainte de întuneric?
Am lucrat şapte ore. Fără pauză de masă.
Scazi un dolar. Aşa e corect.
25 de cenţi cămaşa... 5,75.
Jumătate de zi înseamnă jumătate de bani. 3,50. Eu sunt şeful aici.
Da, tu eşti şeful. Un tip solid...
Am mai fost păcălit. Pumnul ăsta a văzut multe...
Aşa deci!
Mă ameninţi? Nu-mi plac ameninţările.
5,25. Nu pot mai mult.
5,75 e rezonabil. Trebuie să fim rezonabili.
5,75.
Vagabondul tot vagabond rămâne...
- Nu mi-a plăcut de tine. - Mie mi-a plăcut.
Nu sunt aşa rău când ajungi să mă cunoşti.
Mă scuzaţi, doamnă.
Ştiţi de unde aş putea cumpăra un curcan mare?
Ce i-ai zis soţiei mele?
Am întrebat-o de unde pot cumpăra un curcan.
- Pentru ce? - Mi-a murit raţa.
- Du-te la treaba ta, amice. - Am înţeles.
- Nu te-am mai văzut... - Francis lucrează.
În curând ne vom cumpăra un apartament.
V-aţi revenit. Vine şi el diseară?
Poate. Depinde de cât de ocupat e cu munca.
Înţeleg.
Pune-le în pat, Donovan.
6 dolari valizele şi 1 dolar camera.
- Aceeaşi cameră, acelaşi pat. - Plătesc pentru două zile.
Să sperăm că nu mor la noapte.
- Îţi fac o cafea. - Nu, fără cafea. Mulţumesc, Donovan.
Da?
Bună ziua.
Am venit cu un curcan.
Un curcan?
Cântăreşte şase kilograme.
Billy a zis că pot veni duminică. Nu e duminică...
Dar am venit oricum...
Tu eşti, Fran?
- Da, doar nu vreun marţian. - Doamne...
Doamne, Doamne.
Ce faci, Annie?
- Arăţi minunat. - Ce surpriză.
Ia-l. Îmi îngheaţă mâinile.
De ce nu intri, până îl prepar?
Stai cu noi.
Stai jos, până îl pun în oală.
Danny poate aduce nişte merişor.
- Cine este Danny? - Fiul lui Peg.
E în clasa a patra. E un puşti deştept.
Gerald ar fi împlinit 22 de ani.
I-am vizitat mormântul ieri...
Şi am vorbit cu el... I-am zis multe lucruri.
- Cred că s-a bucurat de vizita ta. - Poate.
Ce face Bill?
E parior. Dar nu e foarte norocos...
Mi-a spus...
că nu ai spus nimănui de accidentul în care a murit Gerald.
Nici în ziua de azi.
Nu prea avem ce să povestim în acest sens. N-a fost vina ta.
Nu am cuvinte să-ţi mulţumesc. Nimeni n-ar face aşa ceva.
Lasă.
Cum de ai venit să ne vezi?
Pentru că...
Billy m-a invitat. Nu credeam c-o să se întâmple.
- Billy mi-a zis că eşti însurat. - Nu sunt însurat.
- Am avut o singură soţie. - Şi eu un singur soţ.
- Un singur soţ. - Din cauza religiei.
Nu din cauza religiei.
N-am mai putut să mă recăsătoresc.
Locuiesc cu Helen de 9 ani, cu ceva pauze.
A avut grijă de mine când am fost bolnav. E o femeie minunată.
- Unde e acum? - În oraş. E ca un copil.
O să cadă moartă pe stradă, dacă mai continuă să trăiască aşa.
Are nevoie de tine.
- Ce îţi trebuie? - Un şiret, cred.
Îmi pare foarte rău, Annie.
M-am îndepărtat de tine şi copii. N-am dreptul la nimic.
Nu cer nimic.
Dar viaţa mea mă leagă de acest loc.
N-o să vreau nimic, decât un ceai...
Şi un sandwich...
Mai faci ceaiul ăla irlandez?
Da.
Danny...
El e bunicul tău. A venit la cină.
- Salut. - Salut.
Vii de la şcoală?
- Phelan sau Quinn? - Phelan. Francis Aloysius Phelan.
Tu ai jucat la Washington Senator.
Billy a zis că l-ai învăţat cum să lovească mingea.
- Îţi aminteşti? - Mă înveţi şi pe mine?
Desigur. Adu o minge şi te învăţ cu mare plăcere.
Ţii degetele aşa.
Şi mişti repede din încheietură.
Să vezi cum arunci.
Hai afară să repetăm. Aduc o mănuşă.
Annie, ai păstrat cumva...
vechea mea mănuşă?
Sunt o grămadă de lucruri în pod. Vezi şi tu dacă este acolo.
- Nu mi-ai aruncat lucrurile? - N-are rost să le arunc.
Trezeşte-te, Billy, a venit bunicul.
Ce faci?
Ai venit. Aş fi putut paria că nu vii.
Ai fi pierdut pariul.
- Am adus un curcan. - Îl mâncăm la cină.
- Îţi place curcanul? - Cui nu-i place?
Poţi folosi aparatul meu de ras.
Nu le spune oamenilor ce să facă...
Toată viaţa mea e în aceste poze.
Tot cartierul a venit la meciul ăla. Aici este străbunicul tău...
Old Iron Joe... Şi aici sunt eu. Frumuşelul.
Unele aşa credeau. Altele nu...
Uită-te la asta la lumină.
Aici e autograful lui Ty Cobb, din 1911. Anul în care a făcut 420.
Era un tip puternic. A lovit de multe ori mingea asta.
- Era cel mai bun. - Mai bun decât Babe Ruth?
Mai bun şi mai puternic...
Mai rău şi mai rapid...
Dar Babe a izbutit mai multe home-run-uri. Vrei mingea?
Cum să n-o vreau!
E a ta. Dar ai face bine să-l faci mândru pe Cobb.
Îmi amintesc acest costum.
- Mă întreb dacă mai încap în el. - Du-te jos şi încearcă-l.
- Iau eu mănuşile. - Foarte bine...
Asta e camera lui Danny.
E o cameră spaţioasă. Primeşte lumina dimineţii.
E frumoasă.
Şi ce dacă am băut prea mult vin?
Cui îi pasă?
Cine ştie cât n-am băut?
- Ai unde să dormi diseară? - Da.
Găsesc mereu un loc să stau.
Vrei să vii definitiv acasă?
M-am gândit la asta. Recunosc şi eu.
Dar cred că n-ar merge...
S-au întâmplat multe lucruri ciudate.
Numeşte unul.
Ai fost la cimitir ca să vorbeşti cu Gerald.
- E liniştitor acel loc. - Şi tu ai un mormânt acolo.
Chiar lângă el... Unul pentru mine şi două pentru copii.
Mi-ai luat loc de veci după ce am dispărut?
Faci parte din familie.
Peg e supărată că ai plecat.
Şi eu am fost. Dar acum mi-a trecut.
Nu vreau să mă cert cu Peg.
Nu pot să-i spun nimic...
Ştiu că ţi-e greu...
Dar Danny şi Billy vor să ştie de tine.
A fost atât de bucuros să te ajute, dar n-ar recunoaşte.
- A scos un golan din puşcărie. - Eşti atât de crud cu tine.
Sunt rău cu tot şi cu toţi.
Strigoii naibii!
Nu sunteţi reali, sunteţi morţi. Şi dacă nu sunteţi, ar trebui să fiţi.
Aş prefera să mor, decât să vă mai văd.
Eu sunt cel care trăieşte. Eu sunt cel care v-a tolerat.
Nu ştiţi nimic din ce ştiu eu.
Căraţi-vă de aici. M-am săturat de voi.
Fran...
Annie...
Aş mânca toată ţărâna din curtea asta pentru tine.
Şi toate frunzele, şi toate oasele pentru câini, dacă m-ai ruga.
Cred că le-ai mâncat deja.
Ce mai faci, Margaret?
Sunt bine. Dar nu datorită ţie.
Lasă-l pe om în pace. De-abia a ajuns.
Ce şansă mi-a dat mie? Sau ţie?
Nu vii pur şi simplu într-o zi, şi ceri iertare...
Nu aştept iertare. A trecut timpul acela.
Atunci de ce ai venit ca o fantomă, cu acel curcan în spate?
- Are 6 kilograme. - De ce ai venit?
N-ai construit acest cămin.
Te-am "construit" pe tine.
Şi pe Bill.
- Şi pe tine. - Aş vrea să nu fi fost.
Taci din gură! Gura aia mare a ta!
E doar în trecere.
L-am întrebat dacă vrea să rămână, şi a zis că nu.
Deci e totul hotărât?
Nu-i nimic de hotărât.
Cum a zis şi mama ta... O să plec.
- Aşa da. - Ai sentimentele unui şarpe nenorocit.
Iartă-mă că nu am niciun sentiment.
- E o domnişoară puternică. - O să se calmeze.
- E şi băieţelul? - Nu.
Se joacă afară cu mingea şi mănuşa pe care i le-ai dat.
Dă-i doar mingea, nu şi mănuşa. Mănuşa e a ta.
Cred că nu mai e aşa importantă. Dacă vrei să i-o dai lui, dă-i-o.
Mereu am zis că o să i-o dau lui Bill...
Ca să aibă ceva de la tatăl lui în casă...
Curcanul miroase bine.
Ţi-am cumpărat această budincă de prune. Mama mi-a zis că îţi place la desert.
Mulţumesc, e frumos că-ţi aminteşti.
Am o scrisoare aici...
Am primit-o în Canada...
Când jucam baseball în Toronto. Doriţi să o ascultaţi?
"Dragă tată."
"Cred că nu te-ai gândit niciodată că ai o fetiţă care aşteaptă scrisoarea ta."
Am fost atât de supărată, încât am vrut să mă angajez la circ.
"Sper că echipa merge bine."
"Mama are în curte 14 puişori"...
"şi zilele astea o să fie un spectacol cu cowboy.
Nu vii acasă să-l vezi?"
"Billy se duce la culcare, şi mama are grijă de mine."
"Să nu te găsesc cumva cu altă femeie...
că îi smulg părul din cap. A ta dragă, Peggy."
Nu-mi aduc aminte să fi scris asta.
Probabil că nu-ţi aminteşti multe lucruri de-atunci. Aveai numai nouă ani.
Îmi amintesc de Toronto, 1913.
Aveam un arbitru Bates. Şi când meciul era în favoarea noastră...
nu încheia jocul la timp, pentru că ţinea cu echipa adversă.
Eram eu, Pudge Howard, aruncătorul...
Şi Pocket Wilson...
Pudge se pregăteşte să prindă, şi Pocket trimite o rachetă.
"Minge!", spune arbitrul.
"E o minge pe care o s-o mănânc", spune Pudge.
"Mănânc-o", zice arbitrul.
Pudge ia mingea şi muşcă din ea.
Dar nu era deloc o minge, era un măr galben pe care i-l dădusem eu.
Bates e recunoscut acum ca omul care nu ştie să diferenţieze un măr de o minge.
Se întâmplau lucruri minunate în acele vremuri.
Lucrurile minunate se întâmplă mereu.
Cred că acel curcan e gata.
Salut.
- Hopa sus, german nebun. - Tu eşti, Franny?
Nu, e Buffalo Bill.
- Îi caut pe indieni. - Pe indieni?
- Ai văzut-o pe Helen? - Nu.
- De unde ai acest costum nou? - Dintr-un copac.
Ştii şi tu că nu e adevărat.
Tot ce îţi spun e real.
Uită-te la tine. Ai un costum nou.
- Uită-te la mine. Arăt ca un golan. - Chiar eşti un golan.
Ştii de ce ne numesc oamenii "vagabonzi"?
Se simt bine când ne spun aşa.
E doar adevărul. Tu eşti golan, eu sunt tot golan.
Trebuie să existe un Dumnezeu care protejează vagabonzii.
Priveşte-mă.
Fray, o să mă sinucid.
Nu eşti destul de inteligent, încât să te sinucizi.
Salutare.
- E deschis la hotel, Andy? - Te-ai îmbogăţit, Francis?
Da, poftim.
Ungeţi-vă sufletul.
El este Rudy Cootie. A zis c-o să se sinucidă.
Am cancer.
Ar trebui să munceşti un pic, devii mai sănătos.
A fost poliţia pe aici aseară. Dar nu s-a întâmplat nimic...
Vor să mute casele alea.
Am căzut pe jos ieri. Am crezut că mi-am rupt gâtul.
Ţi l-ai rupt?
Dacă mi-aş fi rupt gâtul, aş fi fost mort, nu?
- Eşti viu, deci. Nu eşti mort? - Isteţule.
Charles Darwin a murit. Geniul ştiinţei.
A murit în 1936.
- Ce naiba zice? - Vorbeşte fără noimă. Doar vorbeşte...
Ne dai şi nouă un gât? Mă doare piciorul de mor.
- Am tuberculoză. - Tuberculoză?
Îmi pare rău pentru cei ce au TBC.
Îl ştii pe domnul Isaac Newton?
A descoperit teoria gravitaţiei.
Ştii când? În 1936.
Asta mă înnebuneşte...
Cine dă ordine aici?
Taci din gură, idiotule!
M-ai trântit, amice. M-ai trântit.
Când o să părăsesc această lume, vreau să fiu binecuvântat de toţi.
Privighetorile vor cânta când vei muri, Francis.
- Ce se aude? - Omul de-acolo are un copil.
Unul mic?
Am avut şi eu un copil.
Şi-a rupt gâtul şi a murit când avea 13 zile.
Eu l-am scăpat jos.
În urmă cu 22 de ani.
Soţia mea nu a spus nimănui că eu am făcut asta.
A ţinut 22 de ani secretul acesta, pentru a proteja un golan ca mine.
Nu poţi înţelege femeile. Soţia mea mi-a zis că sunt singurul care a atins-o vreodată.
Când am venit într-o zi acasă, se culca cu doi bărbaţi deodată.
Mă refer la o femeie adevărată, nu la o curvă.
Soţia mea arăta bine. Avea un caracter minunat.
Da.
Bun caracter...
Să vă dau naibii, băieţi...
N-ar fi trebuit să vă zic nimic.
Franny...
Ştii unde este Calea Lactee?
Acolo sus.
O să trăiesc veşnic pe altă planetă.
Nu îmi fac griji pentru mine.
Raid!
Fugiţi!
Sus! Ne arestează!
Ce faci, tovarăşe?
E mort, domnule.
Cum îl chema?
Domnule, cum îl chema?
Rudy. Rudy îl cheamă.
Rudy şi mai cum?
Rudy Newton. Ştia unde e Calea Lactee.
Mai multe nu ştia.
Bună.
Nu mai ai nevoie de el, iubito.
Eu...
Drăguţ din partea ta.
Ai găsit toate lucrurile noastre.
Arată bine.
Drăguţ.
Incredibil de frumoasă, băbuţo.
Incredibil de frumoasă.
O să revin, mai devreme sau mai târziu.
O să-ţi fac rost de piatra aceea funerară pe care ţi-ai dorit-o mereu.
Ştii ce o să scriu pe ea?
"Helen Marie Archer. Un suflet minunat."
Ce doreşti, Fran?
Nu sunt pretenţios.
Un sandwich cu felii de curcan e perfect.
Mi-a plăcut mereu ceaiul ăsta.
Asta e camera lui Danny.
E o cameră spaţioasă.
Primeşte lumina dimineţii.
Camera are ceva loc... În care putem pune încă un pat...
E o cameră frumoasă.
E lumina dimineţii.
SFÂRŞIT
Traducerea şi adaptarea SILVIU
Revizuire text ŞTEF IONESCO
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania