O să pluteşti şi tu!
Septembrie 1989
V-am văzut pe toţi.
Noi toţi eram acolo, înapoi în bazin.
Dar eram mai în vârstă. Eram de vârsta părinţilor noştri.
Sunt în continuare chipeş ca adult?
- O să creşti să arăţi adult. - Ce naiba înseamnă asta?
Dar eu?
Ca acum, dar mai înalt.
Să jurăm... să jurăm că dacă "lucrul" nu este mort,
dacă se întoarce vreodată, o să ne întoarcem şi noi.
Amintirea este un lucru ciudat.
Oamenii vor să creadă că sunt ceea ce aleg ei să îşi amintească.
Lucrurile bune.
Momentele...
Locurile...
Oamenii de care ne agăţăm.
Dar câteodată...
Uneori suntem ceea ce dorim să uităm.
27 de ani mai târziu
Bine, copii. Pregătiţi-vă, începeţi!
Primul care îşi sparge balonul este câştigător.
Ar putea fi oricine. Avem un concurs dramatic aici.
Se apropie. Cine o să-l ajungă pe lider?
Cine o să fie marele câştigător din seara asta?
Da!
- Premiul învingătorului. - Le-ai arătat tu.
Aşa este.
Hei, fetiţo, vrei asta?
Mulţumesc că m-ai lăsat să câştig.
Ce ai câştigat, Vickie?
Ei bine, uite premiul tău de consolare.
Uită-te la asta. Nu am fost niciodată un fan al vaginului ~beaver=vagin~
Dar uită-te la şapca asta, este grozavă.
Mulţumesc.
Aşadar, trebuie să vorbim despre logistică.
- Foarte romantic. - Romantic?
Ce este atât de romantic, naibii?
Hei.
Băieţi, mamele voastre nu v-au învăţat să răspundeţi cuiva când sunteţi întrebaţi?
Haide, Adrian.
Ai o problemă, poponarule?
Eu nu, dar a sunat Meg Ryan.
Îşi vrea înapoi peruca.
Bine, bine, haide. Vino, Adrian.
Din cauza acestor lucruri trebuie să plec din oraşul ăsta de rahat. Minţi reduse.
- Au penisuri reduse. - Vorbesc serios.
Locul nostru este în altă parte.
Uite, dacă o a ajungi să urăşti New Yorkul, ne putem muta oricând aici.
Vreau doar să fiu cu tine. Nu-mi pasă dacă este în New York sau în Derry.
Oriunde ar fi, este...
- Trebuie să spui asta. - Nu trebuie să spun nimic.
- Scoate-ţi şapca aia afurisită. - Haide, să mergem.
Nu vrem să dăm oamenilor impresia că permitem poponari ca voi în oraşul ăsta.
- El s-a născut aici, cretinule. - În regulă, să mergem.
Nu, ştii ceva? O să îmi scot şapca pentru tine.
Dar de ce să mă opresc aici?
Mai vrei să îmi scot ceva pentru tine în seara asta?
Vreo cerere specială, doamnelor?
- Nenorocitule. - Lăsaţi-l în pace!
- Ce este asta? - Opreşte-te.
Nu cred că o să ai nevoie de asta.
- Lăsaţi-l în pace! - Loveşte-l.
Are astm, nenorocitule!
Haide. Termină-l!
Haide, loveşte-l cu piciorul. Haide!
- Loveşte-l până îl termini! - Adrian!
Îţi urăsc în continuare părul ăla afurisit.
Adrian!
Lasă-l naibii în pace!
Uită-te ce i-ai făcut feţei lui afurisite.
Hei, hei!
- Ajută-mă să-l ridic. - Adrian!
Ajută-mă naibii să-l ridic pe golanul ăsta, imediat.
Dă-mi şapca, Chris.
- E a mea, naibii. - Am spus să-mi dai naibii şapca!
Adrian!
Bine ai venit în Derry, nenorocitule.
Nu, Adrian! Nu!
Nu!
Adrian!
Ajutor!
Ajutaţi-mă.
Să mă ajute cineva, naibii!
Adrian!
Nu!
Adrian!
O să pluteşti acolo jos! O să pluteşti acolo jos!
Chestia este...
că uneori ceea ce dorim să fi fost uitat...
ceea ce încercăm să lăsăm în trecut...
nu vrea să rămână acolo.
Echipajele de poliţie, răspundeţi, vă rog. Am primit relatări
despre găsirea unui cadavru dezmembrat.
Repetă. Ai spus "dezmembrat"?
Afirmativ. A fost găsit la intrarea la festival.
Recepţionat. Vreo instrucţiune pentru TC?
Afirmativ. Şeful poliţiei a spus să blocaţi podul străzii din Derry.
Uneori, se întoarce după tine.
Am venit acasă
IT Chapter Two
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Dle Denbrough, au nevoie de tine pe platou.
- Totul este în regulă? - Da. Pe aici.
- Pot să fac asta, pot să fac asta... - Hei! Dă-te de lângă uşă!
- Haide, n-ai văzut "Indiana Jones"? - Ai grijă în spate.
- Hei, hei, eşti din echipă? - Eu sunt... scriitorul.
- Soţul tău este aici. - Hei, ai paginile?
Toată lumea atenţie!
Prietene, un film are nevoie de un sfârşit.
- Ştii asta, nu-i aşa? - Da...
Ai spus că mai ai nevoie de o zi ca să termini paginile.
- Şi filmăm chestia asta în seara asta. - Au trecut 17 ore.
- Toată lumea să se calmeze, bine? - Sunt calm.
Vreau să fii mulţumit de film.
Înţelegi? Sunt de partea ta.
Asta... asta este grozav, pentru că în cartea mea sfârşitul...
Este groaznic.
Cu tot respectul, oamenii au adorat cartea ta, dar au urât sfârşitul.
- Ai spus că-ţi place sfârşitul. - Asta a fost o minciună.
- Trebuie să facem mai bine, în regulă? - Da.
Audra, ai notiţele mele. Poţi să...?
Bine, mulţumesc foarte mult. Du-mă înapoi la poziţia unu, te rog.
Pa. Ai notiţele lui?
Nu greşeşte.
- Şi tu urăşti sfârşiturile mele? - Nu toate sfârşiturile, dar ăsta...
- Bine. - Doar...
Ce? Vrei să continui să te mint...
- Doar pentru că sunt... - Eşti soţia mea?
Nu, nu, dar m-ai minţit de opt ani de zile.
- Cred că credeam că eşti altcineva. - Nu te-am minţit.
Toată lumea vrea un final fericit. Toată lumea vrea o încheiere.
- Dar în viaţă nu se întâmplă aşa. - Cred că ce vrea Peter...
- Nu, ce vrea studioul. - Studioul?
Când ai devenit parte din companie? Tu eşti o artistă.
Haide, ce este în neregulă cu felul în care este scris? Cu felul în care îl vreau eu?
Ce este în neregulă să fii femeia care vreau eu să fii?
Du-te naibii, Bill!
În scris, rolul, nu tu.
- Alo? - Bill Denbrough?
- Sunt Mike. - Care Mike?
Mike Hanlon din Derry.
Trebuie să vii acasă.
Eddie, îţi spun în continuu să nu mă sperii în felul ăsta şi nu mă asculţi niciodată.
- Myra, te rog, nu acum. - Nu ar trebui să fii acolo pe străzi.
Eddie, nu este sigur să conduci când şoselele sunt atât de alunecoase.
Iubito, ploaia a încetat de trei ore. Bine? Totul o să fie în regulă.
Hei! Cretinule, fluxul de trafic înseamnă ceva pentru tine?
Dacă acvaplanezi?
Nu o să acvaplanez.
Este slujba mea să evaluez riscuri, aşa că crede-mă te rog când îţi spun
că din punct de vedere statistic sunt şanse mai mari să fac un accident
pentru că vorbesc cu tine la telefon.
Bine? Trebuie să închid, vorbim în curând. Pa.
Edward Kaspbrak la telefon.
Nu ai spus: "Bine, pa, te iubesc", aşa cum o faci de obicei.
Ascultă-mă, nu pot, o să întârzii la...
Apel în aşteptare Derry, Maine
- Întâlnire. - Spune "Te iubesc", Eddie.
Bine, te iubesc, mamă.
- Ce? - Myra. Pa.
- Alo, cine este la telefon? - Eu sunt. Sunt Mike.
Care Mike?
- Eddie, eşti în regulă? - Da, sunt bine.
Ce naiba?! Erai în regulă acum cinci secunde. Cine era? Cine a sunat?
Rich? Rich, vorbeşte cu mine. Urmezi peste două minute. Eşti bine?
Pentru că nu arăţi bine.
- Sunt bine. - Eşti bine, în regulă.
Mergem, mergem...
- 60 de secunde. - Chiar şi mai repede.
- Adu-i o sticlă de apă. - Bourbon.
Sigur. Sigur. Şi o bomboană mentolată.
Nu cred că pot să fac asta. Ai fost rapid.
Bine. Rich, unde te duci?
Pe aici. Bravo, băiatule! Bine.
- Hei, cum arăt? - Îţi tremură mâinile, Rich.
Rahat.
Doamnelor şi domnilor, uraţi-i bun venit lui Richie Tozier.
În regulă. Ce mai faceţi în seara asta?
M-a prins iubita mea...
masturbându-mă după pagina de Facebook a prietenei ei.
Şi acum sunt în grupul "Masturbatori Anonimi".
M-am ridicat la prima întâlnire şi am spus:
"Numele meu este Richie Trashmouth".
Trashmouth...
Am uitat gluma.
Eşti slab!
Mulţumesc, doamnelor şi domnilor că ne lăsaţi să vă facem prezentarea asta azi.
Această clădire va include peste 305.000 mp
de spaţiu comercial şi rezidenţial. Turnuri de birouri de ultimă generaţie.
Ceea ce urmăresc cu adevărat...
este să înţeleg cum creăm chiar mai multe oportunităţi de vânzare...
Dacă punem pereţi aici şi aici de-a lungul...
Scoateţi pereţii.
- Cu tot respectul, dle Hanscom. - Ben, te rog, cu tot respectul...
Devin claustrofobic doar uitându-mă la modelul ăsta. Tu nu?
Uite, dacă mai pui ziduri o să arate ca o închisoare.
Şi ştii ce vor oamenii să facă într-o închisoare? Să iasă. Nu-i aşa?
Ar trebui să fie un loc care să-i aducă pe oameni împreună.
Un loc de întâlnire.
Un club.
Şi dacă în timp ce sunt acolo oamenii...
Scuzaţi-mă o clipă.
- Alo. - Ben, sunt Mike Hanlon din Derry.
Să fac rezervare?
- Eşti sigur că poţi să pleci de la slujbă? - Este vară, de ce nu?
Bine, avem rezervare la Buenos Aires.
La telefon Stanley Uris.
- Sunt Mike. - Scuză-mă?
Mike Hanlon din Derry.
Mike, Dumnezeule, îmi pare rău. Da, salut.
Nu ştiu de ce nu am...
- Cât timp a trecut? - Mult timp.
27 de ani.
S-a întors, nu-i aşa? Din cauza asta mă suni?
Începe din nou, Stan. Se întâmplă lucruri rele.
I-ai sunat pe ceilalţi? Dacă ei nu vin? Adică...
Am făcut o promisiune, îţi aminteşti? Cât de curând poţi să vii aici?
- Ei bine... trebuie să fac câteva lucruri. - Mâine?
Nu avem mult timp.
O să-ţi trimit mesaj cu tot ce ai nevoie.
Ne vedem în curând, Stan "Omul".
Juri?
Jur, Bill.
- Ai făcut o promisiune, Beverly. - Îmi pare foarte rău, Mike.
Nici măcar nu-mi amintesc prea bine.
Nu te-ai întrebat măcar de ce nu poţi să-ţi aminteşti unele lucruri
pe care cei mai mulţi oameni şi le amintesc, de unde eşti, cine eşti?
De ce ai cicatricea aia pe mână?
Nici ceilalţi nu şi-au amintit. Eddie, Ben, Stan, Richie.
- Bill. - Bill?
Trebuie să te întorci.
- Cu toţii trebuie să vă întoarceţi. - Când?
Eşti în regulă? Ce se petrece?
Este... miezul nopţii. Faci bagajele?
Nu am vrut să te trezesc, iubitule. Ştiu că săptămâna asta a fost foarte obositoare.
Tocmai am primit un telefon de la un vechi prieten din Derry.
Trebuie să mă întorc acolo.
- Este dificil de explicat de ce. - Este în regulă.
Nu trebuie să te explici în faţa mea. Linişteşte-te.
- Am încredere în tine. - Mulţumesc.
Doar că nu înţeleg de ce mă minţi.
Te-am auzit. Ai rostit numele Mike.
Da, prietenul meu. Pe atunci eram un grup
şi am făcut cu toţii o promisiune când eram mici.
Ştii că încrederea e totul în relaţia noastră. Ştii că ea e totul pentru mine.
Nu-i aşa?
- Ştiu, asta nu este... - Nu-i aşa?
Ce? Ca data trecută?
- Nu te-am înşelat niciodată... - Eşti o mincinoasă proastă, naibii, Bev.
Nu o să te duci nicăieri, bine? Vreau să rămâi aici
şi o să-mi arăţi ce o să faci cu tipul ăsta Mike, bine?
Mă răneşti, iubitule.
Nimeni altcineva nu o să te iubească ca mine. Ştii asta, nu-i aşa?
Îmi pare rău.
- Nu face ca asta să fie mai dificil! - Nu face asta.
Est inimic fără mine! Ştii asta, nu-i aşa?
Spune-mi că mă înşel!
Iisuse. Băieţi!
Micul nenorocit are curaj, îi recunosc asta. Este îndeajuns de departe, Bowers.
Nu am terminat încă, nu am terminat...
- În genunchi! - Nu am terminat, naibii.
Nu, trebuie să-i omor pe toţi!
Să-i ucid naibii pe toţi! Opriţi-vă! Du-te naibii!
- Încătuşaţi-l pe nemernicul ăsta. - Du-te naibii!
Henry Bowers, te arestez pentru uciderea lui Oscar Bowers.
Înţelegi, cretinule?
Ai dreptul la un avocat.
Ai dreptul să nu spui nimic.
Orice spui poate şi va fi folosit împotriva ta în sala de judecată.
Bowers!
Bowers, calmează-te naibii.
Cineva are nevoie de mai multă clozapină astăzi, nu?
Stai naibii în camera ta.
Hockstetter?
Cuţitul meu.
Cu grijă. Pe aici.
Mulţumesc mult.
Hei.
- Mike, arăţi bine. - Hei, ce mai faci?
Bill.
Nu am ştiut dacă vreunul dintre voi va veni, după tot acest timp.
- Dar, desigur, tu ai venit. - Un jurământ este un jurământ.
Rataţii...
- Trebuie să rămână uniţi, nu-i aşa? - Rataţii? Ţi-ai amintit asta.
Asta este bine. Ce altceva îţi aminteşti?
Sunt alergic la soia, orice conţine ou, gluten...
Şi dacă mănânc nuci caju pot efectiv să mor.
Dumnezeule!
Este vreo parolă sau ceva de genul ăsta?
- Îmi pare rău... - "Puştiul cel nou".
- Ben? - Da.
- Dumnezeule! - Dumnezeule!
A trecut foarte mult timp.
Rămâi super, Ben din cursul de ştiinţă şi tehnologie.
- Şi tu la fel, Beverly. - Rămâi dur, puştiule cel nou.
Voi doi arătaţi uimitor. Ce naiba s-a întâmplat cu mine?
- Hei, Ben. - Richie.
Da, şi Bev.
- Bună. - Hei.
Mi se pare mie, sau Clubul Rataţilor a început oficial?
Uitaţi-vă la tipii ăştia.
- Stai, Eddie, te-ai căsătorit? - De ce e asta amuzant, naibii, cretinule?
- Ce, cu o femeie? - Du-te naibii, frate.
- Du-te tu naibii! - Bine, dar tu, Trashmouth? Eşti căsătorit?
- Este imposibil! - Nu, m-am căsătorit!
- Rich, nu cred asta. - Când?
- Nu ai auzit asta? - Nu.
- Nu ştii că m-am căsătorit? - Nu.
Eu şi cu mama ta suntem foarte fericiţi împreună.
Extrem de fericiţi.
- A crezut. - Du-te naibii!
Este foarte drăguţă. Uneori îşi pune braţul în jurul meu şi-mi şopteşte...
Înţelegem cu toţii, mama este o persoană foarte grasă. Ilar.
Isteric.
Da, este un ceas frumos.
Staţi. Să vorbim despre elefantul care nu este în cameră. Ben.
- Ce naiba, omule? - Bine. Evident, am slăbit câteva kilograme.
- Da, tipule. - Nu zău? Ai pierdut câteva kilograme...
- Eşti... sexi! - Este adevărat.
Eşti precum toţi fotbaliştii brazilieni de fotbal uniţi într-un singura persoană.
- Superb. - Lăsaţi-l în pace.
- Îl faceţi să se ruşineze. - Bine, bine, în regulă, vă rog.
Haideţi!
Stanley vine sau nu?
Stanley...
- Stanley Uris. - Da.
Stanley Urina. Nu, nu, este un laş afurisit, nu o să vină.
Oricum, de ce te-ar salva Stanley?
Nu am fost eu cel care practic te-a operat când te-a tăiat Bowers?
- Dumnezeule, aşa este. - Spune-mi te rog că ai devenit doctor, Eds?
Nu, am devenit analist de risc.
Sună foarte interesant, ce presupune asta?
Da. Lucrez pentru o mare companie de asigurări şi...
Du-te naibii, tipule. Du-te naibii!
Slujba asta a fost inventată înainte de distracţie?
Asta nu este deloc amuzant.
Ba este amuzant.
- Tu de ce naiba râzi? - Propun un toast.
Pentru rataţi.
Începem. Mulţumesc.
Logan-Marsh, marca care este în jumătate din dulapul soţiei mele,
acea firmă Logan-Marsh? Asta este ceva uriaş.
Asta este linia noastră de haine, a mea şi a soţului meu, Tom.
De cât timp eşti măritată?
- Hei, ţi-am văzut filmul. - Serios?
- Apropo, a fost foarte bun, înspăimântător. - Şi sfârşitul a fost naşpa?
- Da, aşa a fost, îmi pare rău. - Este în regulă.
- Ce? - Asta este ciudat.
Toate astea.
Toate amintirile astea şi oamenii pe care nici măcar nu-mi amintesc că i-am uitat.
Adică, este ciudat, nu-i aşa?
Acum că suntem cu toţii aici, ne amintim totul mai rapid. Mai rapid, adică totul.
- Da. - Da. Ştiţi, când m-a sunat Mike am vomitat.
Nu este ciudat? Am devenit agitat, mi s-a făcut rău şi am vomitat.
Acum mă simt bine. Mă simt foarte uşurat că sunt aici cu voi.
- De ce te uiţi la mine aşa? - Când m-a sunat Mike, am lovit maşina.
- Serios? - Da.
Omule, te înţeleg. Adică, efectiv inima îmi sărea din piept.
- Credeam că doar mie mi s-a întâmplat asta. - A fost precum...
- O pură... - Frică.
Ceea ce ai simţit a fost frică.
De ce simţim cu toţii asta, Mike?
Tu îţi aminteşti ceva ce noi nu ne amintim, nu-i aşa, Mike?
Vi s-a întâmplat ceva când aţi părăsit oraşul ăsta.
Cu cât aţi plecat mai departe, cu atât mai în ceaţă a devenit totul.
Dar eu, nu am plecat niciodată.
Aşa că, da, îmi amintesc...
Îmi amintesc totul.
Pennywise.
- Clovnul afurisit. - Rahat.
Pennywise...
Mike, ai spus că ai nevoie de noi să te ajutăm. La ce?
Este un ecou aici în Derry, care se întoarce la fiecare 27 de ani.
- Despre ce vorbeşti? - Aşteaptă, ascultă, ascultă.
Noi am crezut că am oprit "lucrul" atunci, am crezut că s-a terminat. Dar...
- Mike. - În urmă cu o săptămână...
- Un bărbat, Adrian Mellon, măcelărit. - Mike.
- O fată, Lisa Aubrich... - Rahat.
- Tipule. - A dispărut nopţile trecute.
- Au fost deja alţii şi vor mai fi. - De ce ne spui rahaturile astea?
- Nu vreau să ştiu despre asta. - Ştii ce s-a întâmplat?
- Este în regulă. Linişteşte-te. - Tipule.
- Este în regulă. - Mai luăm câte o băutură?
Lăsaţi-l să explice. Lăsaţi-l să explice.
Acel ecou, este posibil să-l fi schimbat.
Aşa cum şi el ne-a schimbat pe noi. Dar nu l-am oprit.
Pentru că tocmai s-a întors.
Am făcut un jurământ.
De asta v-am chemat înapoi. Din cauza asta sunteţi aici.
Să îi punem capăt pentru totdeauna.
Ei bine, rahatul ăsta a devenit rapid întunecat. Mulţumesc, Mike.
Răvaşul meu scrie doar "a reuşit".
Nu ştiu cum fac ei răvaşele din plăcinte aici,
în al meu scrie "Cred".
Vreţi să le puneţi aici?
Tu ce ai, Mike?
Ce este asta?
- "Cred", "a reuşit", "nu", "să vină". - Este un mesaj.
"Cred" "să vină" "nu" a reuşit". Asta nu are nicio logică.
"Cred" "să vină" "a reuşit" "nu" "să vină".
Nu ştiu ce înseamnă.
- Este aiurea. - "Să vină" "nu" "cred".
"Nu" "cred" "să vină".
- "Să vină" "a reuşit" "nu"... - Da.
"A reuşit" "nu" "să vină".
- Se referă la "lucru"? - Nu.
La asta se referă? Se referă la "lucru"?
Mike, unde duce asta?
Despre asta vorbesc. Despre asta vorbesc.
- "Să vină" "nu"... - Nu ştiu.
Ai făcut o glumă cu răvaşele din plăcinte, Mike?
- Lasă-l să vorbească, omule. - Nu am făcut eu asta. E vorba despre...
- "Lucrul" face asta. - Am nevoie de inhalatorul meu, naibii.
Ce naiba este în neregulă cu tine, omule?
De ce faci asemenea glume? Nu este deloc amuzant, naibii.
Nu este deloc amuzant!
"Stanley"
Cred că Stanley nu a reuşit să vină.
De ce scrie Stanley? Vrea naibii să-mi răspundă cineva?
Rahat.
Ce este asta?
- Ce naiba este asta, omule? - Dumnezeule.
Rahat.
Hei, hei!
Plăcinta aia cu răvaş se uită la mine!
Nu vreau să fiu aici. Nu pot să... Vreau să merg acasă. Eu nu...
Nu vreau să fiu aici. Dumnezeule!
Hei, la naiba!
Eddie!
Asta nu este real!
Nu este real! Nu este real!
Nu este real! Nu este real! Nu este real!
Asta nu este real! Asta nu este real!
Este totul în regulă?
Da. Ne aduci nota de plată?
Asta face Pennywise, nu-i aşa? Îşi bate joc de noi.
Aşa că, Stanley este probabil în regulă.
Staţi. Mike, ai numărul de telefon al lui Stan?
Da.
Hei, Richie!
De unde ştii cum mă numesc?
Distracţia tocmai a început, nu-i aşa?
- Ce a spus? - Ascultă, asta ţi se pare amuzant? Da?
Crezi că asta este un fel de joc?
- Ei bine, du-te naibii, bine? - Rich, ai grijă, tipule.
Du-te naibii! Nu îmi este frică de tine!
"Distracţia tocmai a început", replica din spectacolul tău, tipule.
- Sunt un fan. - Ăia sunt părinţii tăi?
Da.
- Vrei o fotografie? - Eşti în regulă, Dean?
- Cred că sunt bine. - Haide.
În regulă, super. Un puşti simpatic.
Iisuse, Richie. Nu-ţi aminteşti o replică din propriul tău spectacol?
Nu îmi scriu eu replicile.
Ştiam, naibii! Ştiam, naibii!
Alo. Dnă Uris. Numele meu este Beverly Marsh.
Îmi cer scuze pentru telefon, dar sunt o fost prietenă a soţului tău.
Ne-ai minţit. Asta nu este în regulă.
Da. Primele tale cuvinte ar fi trebuit să fie:
"Hei, omule, vrei să vii la Derry să fii ucis?"
- Pentru că aş fi spus "Nu". - Prieteni.
Capcană afurisită.
A murit.
- Când s-a întâmplat asta? - Ieri.
A fost groaznic modul în care a murit.
- Încheieturile mâinilor... - În cada de baie.
Îmi pare rău, trebuie să închid.
- Ne pare foarte rău. - Mulţumesc.
Stanley.
- Pennywise ştia. A ştiut înaintea noastră. - Trebuie să-l oprim.
- Am un plan. - Şi eu am un plan să plec naibii de aici.
Înainte ca asta să se termine mai rău decât una dintre cărţile lui Bill.
Cine este cu mine?
- Ne-am făcut o promisiune. - Să anulăm promisiunea.
Richie, or să moară alţi oameni.
Mor oameni în fiecare zi, omule. Nu datorăm nimic acestui oraş.
În plus, tocmai mi-am amintit că am crescut aici recent.
Aşa că plec, naibii. La naiba cu asta!
Îmi pare rău, omule, sunt de acord cu Richie.
- Eddie, te rog. - Ascultă, ce? Rămânem murim. Asta e tot?
O să mă întorc la hotel. O să-mi fac bagajele şi o să merg cu maşina acasă.
- Îmi pare rău, omule. Mult noroc. - Eddie, te rog, te rog. Eddie, aşteaptă!
Eşti în regulă?
- Mă întorc şi eu la hotel. Vii? - Da.
- Ar fi trebuit să ne spui, Mikey. - Bill.
Te rog, omule. Te implor, te rog. Ascultă-mă doar, omule.
Te rog!
Ce o să spui?
Cum ai putea să spui că eu o să contez?
Au plecat toţi.
Lasă-mă, lasă-mă să-ţi arăt ceva.
Un singur lucru.
Şi dacă vrei să pleci, poţi să pleci.
Dar mai întâi lasă-mă să-ţi arăt asta, te rog.
Ce fel de lovitură este asta?
- Mama loveşte mai bine decât tine. - Opreşte-te.
Şi ea nici măcar nu joacă baseball. Eşti slab!
- Mami, cât mai durează? - Victoria, am venit să urmărim meciul,
o să urmărim meciul.
Haide, Derry! Haide, Derry! Haide, Derry! Haide, Derry!
Bună, Vickie.
Nu aşa îţi spun prietenii, Vickie?
De unde ştiu asta? Probabil că şi eu sunt prietenul tău.
Dacă eşti prietenul meu, de ce te ascunzi în întuneric?
Nu eşti prietenul meu. Eşti înspăimântător.
De ce plângi?
Oamenii întotdeauna râd de felul în care arăt.
M-am gândit că dacă nu poţi să-mi vezi faţa,
atunci poate ai vrea să fii prietena mea.
Nu contează...
Bătrân prostuţ Pennywise, nu o să ai niciodată prieteni.
- Şi de mine râd oamenii. - Da?
Din cauza asta.
Nu este o prostie?
Din cauza chestiei ăleia micuţe?
Pot să-ţi îndepărtez aia imediat.
- Poţi să faci asta? - Da. Suflu o dată şi a dispărut.
Dar va trebui să te apropii de mine suficient cât să-mi vezi faţa.
Nu ştiu, Vickie.
Nu, este în regulă. Nu o să râd, promit.
Promiţi cu adevărat?
Bine, atunci!
Vino puţin mai aproape şi o să îndepărtăm aia când număr la trei.
Unu.
Doi.
Ar trebui să spui trei...
Ce naiba!?
La naiba, da!
Hei, Hockstetter. Să mergem!
Să ne luăm lucrurile şi să plecăm naibii de aici!
Tu ţi-ai lăsat lucrurile aici?
Nu, bagajele mele sunt în maşină.
- Spune-mi. - Ce să-ţi spun?
Orice îţi este frică să-mi spui acum.
Bev, Bev, la restaurantul "Jade" când vorbeai la telefon cu soţia lui Stanley...
Ţi-a spus că l-a găsit în cada de baie,
dar, Bev, te-am văzut. Te-am auzit că ai spus tu prima asta.
Indiferent despre ce vorbiţi, să facem asta rapid. Bine? Trebuie să plecăm.
- Eduardo, haide, să mergem! - Este ceva ce nu ne spui.
Ai ştiut cum a murit Stanley. Ai ştiut.
- Aşteaptă, ce? - Nu pot să fac asta.
A ştiut cum o să moară Stanley, asta tocmai ai spus?
Nu poţi să pleci pur şi simplu. De unde ai ştiut unde s-a sinucis?
Bev?
Vorbeşte-mi. Vorbeşte cu mine aşa cum o făceam înainte.
Haide! De unde ai ştiut?
Pentru că am văzut.
Am văzut cum am murit toţi.
Trebuie doar să-mi iau geanta cu obiecte de toaletă şi putem să plecăm.
Ce am pierdut?
Biblioteca?
Locul ăsta nu era mai mare?
Hei. Mike, unde te-ai dus?
- Mike, locuieşti aici? - Da, simte-te ca acasă.
- Vrei puţină apă? - Sigur.
Amintirea este chestia...
este cheia, către totul.
Dacă "lucrul" ne vrea cu adevărat... înapoi aici,
nu crezi că cel mai inteligent lucru de făcut este să plecăm naibii din Derry?
Nu, nu, nu. Ne vrea înapoi.
Desigur că vrea, dar nu ştie că eu ştiu ceea ce ştiu.
- Ce ştii? - Cum să-l ucid definitiv.
Am citit fiecare carte.
Am vorbit cu fiecare persoană din oraşul ăsta uitat de Dumnezeu.
Oricum, cu cei care au vrut să vorbească cu mine şi asta nu este o listă lungă.
Dar nu a fost suficient, nu am ştiut
cum a început totul.
A început...
aici.
- La ce mă uit, Mike? - Este un artefact.
De la începutul secolului 18. Tribul Shakopee.
Shakopee... de unde îl ai?
L-am găsit şi... Nu, ei mi l-au dat.
- L-am furat. - L-ai furat?
- De la indieni? - Este complicat.
- Da, este. - Ei m-au ajutat în călătoria mea.
- Este foarte frumos. - Mi-au arătat lucruri... o viziune.
Mă simt ciudat. Îmi este cald...
- Transpir? - Vreau să vezi ce mi-au arătat ei, Bill.
Ei trăiau la marginea oraşului Derry. Acolo unde "lucrul" nu putea ajunge la ei.
S-au mutat acolo cu mulţi ani în urmă.
Sunt oameni sfinţi, cei mai sfinţi dintre cei mai sfinţi...
M-au primit la ei.
Mi-au dat băutura lor sacră.
Am început să... să reacţionez.
Toate fiinţele vii trebuie să se supună legilor
formei în care sălăşluiesc.
În timp ce am stat acolo uitându-mă peste vale, am văzut "lucrul" venind.
Am ştiut că într-o bună zi, va trebui să vă fac pe toţi să vedeţi.
Mike?
Mi-ai pus ceva în apă?
- Este... este o rădăcină. - Tu...?
- M-ai drogat? - Nu, este o rădăcină cu proprietăţi.
Este doar o micro doză din ce mi-au dat cei din tribul Shakopee.
De ce ai făcut asta?
- Ca să-ţi deschid ochii. - Nu mă simt foarte bine...
Vreau... să priveşti.
- Şi o să vezi. - Nu mă simt bine deloc.
Deschide-ţi ochii.
Mi-au arătat trecutul.
Mi-au arătat cum a apărut la ei "lucrul".
Mi-au ararat durerea lor.
Mi-au arătat cum să-l opresc.
Este în regulă. Este în regulă.
Eşti în regulă. Eşti în regulă.
Ai văzut ritualul?
- Ritualul lui Chud. - Ştiam eu. Ştiam eu că o să vezi.
- Am văzut totul, Mike. - Aşa ucidem "lucrul".
Cum o să facem asta? Toţi ceilalţi au spus deja "nu".
Cu tine, or să asculte.
Asta o să funcţioneze cu noi toţi.
Bine, aşadar, cum adică ne-ai văzut pe toţi murind?
Da, pentru că trebuie să fiu sincer,
asta este o chestie aiurea pe care să i-o spui cuiva.
În fiecare noapte de după Derry...
am avut coşmaruri.
Oameni în durere, oameni murind.
Oameni...
Aşadar, ai coşmaruri. Şi eu am coşmaruri. Oamenii au... au coşmaruri.
Dar asta nu înseamnă ca viziunile tale sunt adevărate.
Am văzut pe fiecare dintre noi în săptămâna asta.
Ne-ai văzut cum pe fiecare dintre noi?
În locul unde a sfârşit Stanley.
Aşa sfârşim.
Cum de noi restul nu vedem chestia asta? Adică, ce o face pe ea atât de diferită?
- Luminile morţii. - Luminile morţii...
Ea a fost singura dintre noi care a fost prinsă în luminile morţii în ziua aia.
Cu toţii am fost atinşi de "lucru", schimbaţi...
În profunzime, precum o infecţie sau un virus.
Un virus, înţelegi? Încet...
Virusul s-a dezvoltat timp de 27 de ani, în tot acest timp, intrând în metastază.
- A ajuns mai întâi la Stan pentru că... - Pentru că el era cel mai slab.
- Iisuse, Rich. - Spun doar ce gândesc toţi, omule.
Adică, Rich, haide...
Ceea ce vede Beverly, se va întâmpla.
Asta ni se va întâmpla tuturor, în cele din urmă, dacă nu îl oprim.
Cum naiba am putea să facem asta?
Ritualul lui Chud.
Tribul Shakopee...
au fost primii care s-au luptat cu "lucrul". Au un proverb:
"Toate fiinţele vii trebuie să se supună legilor formei în care sălăşluiesc".
Un ritual tribal?
Glumeşti, naibii, omule?
Bine, trebuie să fie o altă modalitate.
Chestia asta se întoarce... la cât, la fiecare 27 de ani?
- Să plecăm şi s-o facem data următoare. - Atunci o să avem 70 de ani, cretinule.
Nu funcţionează aşa.
Niciunul dintre noi nu o să mai trăiască 20 de ani şi...
felul în care se întâmplă...
Aşadar, dacă nu îl înfrângem în acest ciclu, atunci...
Murim.
Într-un mod oribil.
- Da, nu am nevoie de partea cu "oribil". - Nu am spus-o eu. Ea a spus asta, nu eu.
În regulă, prieteni, uitaţi, am văzut despre ce vorbeşte el.
Şi este... totul este adevărat. Este singura cale.
Dacă vrem ca acest ritual să funcţioneze...
Trebuie să ne amintim.
Să ne amintim ce?
Este mai bine dacă vă arăt...
Nu avem mult timp.
Ciclul se va sfârşi curând.
- Şi odată ce se sfârşeşte... - Suntem terminaţi.
- Luminişul... - Aici am venit...
- După lupta cu pietre. - Casa clubului.
- Tu ai construit-o pentru noi. - Da, da.
Trapa trebuie să fie pe aici pe undeva.
Îmi amintesc asta.
Eşti în regulă?
- Ce? - Nimic.
Doar că... nu te-ai schimbat deloc. Asta este un lucru bun.
Ştiţi ceva? Cred că uşa era mai degrabă...
cam pe...
Am găsit-o.
Sunt bine, coborâţi!
Ce naiba este asta? Cum ai construit-o?
- Când ai construit-o? - Puţin câte puţin, cred.
Era deja săpată, din nu ştiu ce motiv, a trebuit doar să întăresc pereţii
să aduc nişte lemn pentru trapă şi cam atât.
Destul de bine având în vedere că este prima mea dată, nu?
Asta este o caracteristică grozavă.
Ce se întâmplă când îţi pui mâna pe celălalt stâlp, profesore?
Bine, vezi tu, exact din cauza asta există norme de siguranţă, de asta există aprobări.
Locul ăsta este o capcană a morţii, înţelegi asta?
Ei bine, este o muncă în desfăşurare. Bine, Eddie?
Ca să ştii, dacă o să mă rănesc o să fii răspunzător.
Şi de asemenea, ce este asta? Comutatorul din Iron Maiden?
Aia este o lanternă.
Ce este asta? Legături de cai? Când ai adus cai aici jos?
Asta este super.
A costat 3$ aşa că ai grijă cu ăla, te rog.
Am şi eu una din asta. Hei, Stan, vezi asta?
- Da, poţi te rog poate să nu faci asta? - Ce poate să nu fac?
Da, da, aşteaptă.
Poate să nu fac ce? Poate să nu fac ce?
Să fiu super şi să mă distrez şi să sărbătoresc magia paletei?
Bravo, cretinule, i-ai stricat paleta.
- Eu am stricat-o? - Da, ai stricat-o cu faţa.
- Ce? - Eu nu-mi pun naibii mâna acolo jos.
- Dumnezeule, este grozav. - Dumnezeule!
De ce nu ne amintim cu toţii că am fost aici?
Hei, rataţilor.
Este timpul să plutiţi.
La naiba, Richie.
- Tipule! - Îţi aminteşti că obişnuia să spună asta?
Făcea un mic dans.
Sunt singurul care-şi aminteşte rahatul ăsta?
O să fii aşa în întreg timpul în care suntem acasă?
Bine, încerc doar să adaug nişte frivolitate situaţiei. O să mă duc să mi-o trag singur.
Miroase groaznic aici înăuntru.
Hei, prieteni.
Asta, asta... Stan.
Doar pentru folosinţa rataţilor.
Bill.
Ce naiba este asta?
Ca să nu ţi se prindă păianjeni în păr când eşti aici jos.
Stanley, nu ne este frică naibii de păianjeni.
- Recunosc că am greşit. - Asta este o premieră.
- Aşa este. - Hei, Rich, ţi-au expirat cele zece minute.
Despre ce vorbeşti?
Hamacul, regula a fost zece minute de fiecare.
- Nu văd niciun afiş. - Chiar o să susţii asta acum?
Serios! Nu, nu, nu...
De ce ar fi un afiş dacă a fost o înţelegere verbală?
- Nu-mi amintesc să fi fost de acord. - Am căzut de acord cu afurisita de regulă!
- Pot să-ţi văd vaginul. - Zece minute de fiecare.
- Am regulat-o pe maică-ta. - Nu, nu ai făcut asta.
- Retrage ce ai spus, cretinule. - Du-te naibii!
- Eşti foarte bun la asta, puştiule nou. - Chiar crezi asta?
Există un program de vară în Bar Harbor.
Te învaţă totul despre arhitectură.
- Mă gândeam să mă înscriu. - O să fac eu asta.
O să fac orice ca să plec naibii din Derry.
Omule, când o să absolv şcoală, o să merg în Florida.
Ce este în Florida, Mike?
Nu ştiu, cred că este doar un loc unde întotdeauna am vrut să merg.
Stan, ar trebui să te duci cu Mike în Florida. Te comporţi deja ca la 80 de ani.
Te-ai pupa cu toate bunicuţele.
Credeţi că o să mai fim prieteni?
- Când o să creştem? - Ce?
De ce nu am fi?
Părinţii voştri se mai întâlnesc cu prietenii lor din şcoală?
Adică, atunci lucrurile ar putea să fie diferite.
Noi toţi am putea să fim diferiţi.
Întotdeauna o să rămânem prieteni.
Nu cred că asta dispare pentru că creştem.
Da, Stan, haide.
Nu trebuie să fii atât de...
trist.
- Era mai matur decât vârsta lui. - Da.
- Mă întreb cum era ca adult? - Probabil la fel cum era ca şi copil.
Cel mai bun.
În regulă, Mike, ce facem aici?
Ritualul, pentru a-l executa, necesită un sacrificiu.
Sacrificiu... îl nominalizez pe Eddie.
Aşteptaţi! Ce?
Pentru că eşti mic, eşti potrivit pentru un grătar.
Am 1,75 metri, înălţimea medie pentru cei mai mulţi din lume.
Nu este genul ăsta de sacrificiu, prieteni.
Mike.
Trecutul este îngropat.
Dar va trebui să-l dezgropaţi. Bucată cu bucată.
Şi aceste bucăţi, aceste artefacte...
Din cauza asta suntem aici.
Pe ele le veţi sacrifica. Şi pentru că Stan nu este aici să şi-l găsească pe al lui,
cred că ar trebui să fim cu toţii aici să-i găsim artefactul.
Cred că Bill tocmai a făcut asta.
Bine, Mike, aşadar, unde ne găsim simbolurile?
Trebuie să fiu sincer, omule, cu tot respectul,
asta este al naibii de stupid, bine? De ce avem nevoie de simboluri, în regulă?
Ne amintim deja totul, salvarea lui Bev, înfrângerea lucrului. Adică...
- Am recuperat toate amintirile. - Asta nu este totul.
Am luptat, dar ce s-a întâmplat după aia?
Înainte de casa de pe strada Neibolt.
Gândiţi-vă.
Nu ne putem aminti, nu-i aşa?
Vedeţi, povestea noastră este mai mare... ce s-a întâmplat în vara aia.
Şi toate spaţiile astea albe, precum pagini smulse dintr-o carte...
Asta trebuie să găsiţi. Trebuie să ne despărţim.
Fiecare dintre voi trebuie să vă găsiţi propriul artefact, singuri.
Asta este important.
Când o să faceţi asta, întâlniţi-vă cu mine în bibliotecă în seara asta.
Da, trebuie să spun că din punct de vedere statistic, scenariile de supravieţuire
sunt mult mai bune ca grup.
Da, să ne despărţim ar fi o prostie, omule.
Trebuie să mergem împreună. Am fost împreună în vara aia, nu-i aşa?
Nu.
Nu întreaga vara.
Retrage ce ai spus!
Bill!
Sunteţi nişte pămpălăi.
- Înapoi! - Încetaţi!
Am fost împreună când am rănit "lucrul", de asta suntem încă în viaţă.
Da? Ei bine, am de gând să fac să rămână aşa.
Pariez că până mâine o să fim cu toţii înapoi împreună.
Nu cred asta.
Ei bine, dacă vrem să oprim "lucrul", ar fi mai bine să fim.
Poate că Richie avea dreptate.
Poate n-ar trebui să facem nimic în privinţa asta, poate nu putem.
Nu îi lăsa să te influenţeze.
Este puţin cam târziu pentru asta.
Ar trebui să plec.
Înainte să vadă tatăl tău.
- Da? - Îmi pare rău.
Kersh
Pot să te ajut?
- Credeam că am sunat la familia Marsh. - Marsh?
- Alvin Marsh? - Tatăl meu, am crescut aici.
Draga mea, nu ar trebui să-ţi spun eu asta,
dar tatăl tău a murit.
Îmi pare foarte rău. Nu ai ştiut?
Nu am mai vorbit de multă vreme.
Ei bine, nu vrei să intri?
- Lasă-mă să-ţi ofer ceva de băut. - Nu, este în regulă. Trebuie să plec.
Măcar atât să pot să fac.
Sigur. Bine.
- Este aşa cum îţi aminteşti? - Mai curat.
Ei bine, simte-te liberă să te uiţi prin jur, cât fierb eu apă.
Serios, e în regulă, nu trebuie să faci asta.
Nu fi atât de politicoasă!
Astăzi este ziua ei.
Încă pot să-i miros parfumul.
Şi încă ar fi fost în viaţă dacă nu ai fi fost tu.
Mama era bolnavă.
Ştii că de aia a făcut ceea ce a făcut.
A făcut ceea ce a făcut pentru că îi era ruşine să îţi fie mamă!
Semeni cu ea.
Dar nu eşti deloc ca ea.
Vino aici.
Am spus să vii aici!
Închide-ţi ochii.
Ştii că nu te-aş răni niciodată.
Ştii asta, nu-i aşa?
Îmi pare rău.
Întotdeauna o să fii fetiţa mea, nu-i aşa?
Întotdeauna.
Părul tău este focul de iarnă, tăciunii de ianuarie.
Acolo arde şi inima mea.
Poftim. Îmi cer scuze.
Se face foarte cald aici în perioada asta a anului.
- Este în regulă. - Simţi că eşti pe cale să mori...
Dar ştii ce se spune despre Derry.
Nimeni din cei care mor aici nu mor cu adevărat.
Dar spune-mi, cum este să fii înapoi în Derry?
- Este puţin ciudat. - Ciudat?
Dumnezeule! În ce fel ciudat?
Am pus nişte prăjiturele în cuptor înainte să vii. Rămâi aici.
- Nu ar trebui să profit. O să... - Nu, nu, nu, insist.
- Dnă Kersh, sunt rudele tale? - Da, draga mea.
Tatăl meu a venit în ţara asta cu 14 dolari în portofel.
Şi nu a cerut pomană, aşa cum fac cei care vin aici în zilele astea.
- Ştii ce a făcut? - Ce a făcut, dnă Kersh?
S-a angajat la circ.
Întotdeauna am fost fetiţa lui tati.
Dar tu?
Mai eşti în continuare fetiţa lui, Beverly?
Mai eşti?
Nu-ţi minţi tatăl!
Ce? Ajutor!
Fugi, fugi, fugi...
Nu aţi schimbat încă nimic.
Nu aţi schimbat viitorul vostru.
Voi, nu aţi salvat pe niciunul dintre ei.
- Închide-ţi ochii, Bev. - Du-te naibii!
Dacă nu crezi...
Închide-i...
şi vezi.
Da.
Haide.
- Ken, nenorocit mic. - Da!
- Eşti al naibii de bun. - Sfârşitul jocului.
- Ei bine, trebuie să plec. - Hei...
Ce zici să o luăm de la capăt? Să jucăm din nou, ştii?
Doar dacă vrei.
- Tăceţi. - Tipule, de ce eşti ciudat?
Nu sunt naibii iubitul tău.
- Nu am spus... - Ce naiba se petrece aici?
Cretinilor, nu mi-aţi spus că oraşul vostru
este plin de mici poponari.
Afurisitul de Richie Tozier? Stai...
Încerci să-i regulezi verişorul?
Pleacă naibii de aici, poponarule!
Mişcă-te, naibii!
Vrei un pupic, Ritchie?
Asta nu este real. Asta nu este real. Asta nu este real. Asta nu este real.
Asta nu este real.
Asta nu este real. Asta nu este real. Asta nu este real. Asta nu este real.
Nu este real.
Cred că tocmai m-am răhăţit în pantaloni.
Festivalul oraşului are ultima reprezentaţie în seara asta.
Sper să te văd acolo, chipeşule.
În amintirea lui Richard Tozier 1976-2016
- Ţi-a fost dor de mine, Richie? - La naiba!
Pentru că mie mi-a fost dor de tine.
Nimeni nu mai vrea să se joace cu clovnul.
Joacă un joc cu mine, vrei?
Ce zici de "Street Fighter"? Da, îţi place jocul ăsta, nu-i aşa?
- Sau poate "Adevăr sau provocare". - Iisuse.
Nu ai vrea să aleagă nimeni adevărul, nu-i aşa, Ritchie?
Nu ai vrea să ştie nimeni ce ascunzi.
Eu îţi cunosc secretul
Micul tău secret murdar...
Eu îţi cunosc secretul
Micul tău secret murdar!
- Să le spun, Richie? - Asta nu se întâmplă. Asta nu este real.
Asta nu este real, nu se întâmplă. Nu este real.
Întoarce-te să te joci!
Întoarce-te să te joci cu clovnul!
www.subtitrari-noi.ro
Îmi pare foarte... îmi pare foarte rău.
Îmi pare rău.
- Omule... - Pot să te ajut?
Da, vreau să văd...
Cartonaşe de baseball?
Mingea de bowling?
Banjo?
- Castorul? - Bicicleta afurisită.
Dacă vrei să foloseşti genul ăsta de limbaj...
- Du-te pe stradă. - Îmi pare rău.
Putem să începem din nou şi să ne prefacem că tocmai am intrat?
Cu ce pot să te ajut?
Mulţumesc, da, vreau să cumpăr bicicleta.
- Nu eşti tu William Denbrough, scriitorul? - Da, eu sunt.
Bicicleta asta? A fost a mea.
Ei bine, acum este a mea.
Dar tu eşti un autor important, aşa că dacă o vrei, poţi să ţi-o permiţi.
În regulă, cât costă?
300$, poţi să-ţi permiţi.
- O să o aduc. - Cred că avem o înţelegere.
- Vrei să-ţi dau un autograf? - Nu, nu mi-a plăcut sfârşitul.
- Trei sute. - Este a ta.
Nu ştiu cât de rapid vei merge cu ea. Au trecut mulţi ani.
Ştii ceva, dle? Era suficient de rapidă ca să-l întreacă pe diavol.
Haide!
Da, şi mie mi-a fost dor de tine.
Da!
Dii, Silver!
Salut, Billy.
Ştiu că eşti acolo jos, ştiu că poţi să mă auzi.
Trebuie să ştiu ceva...
Dintre toţi copiii din oraşul ăsta pe care ai fi putut să-i iei,
de ce l-ai luat pe Georgie?
Spune ceva!
De ce el? De ce el? De ce el?
De ce?
Pentru că tu nu erai acolo, Billy.
Billy, nu pleca.
Alo?
Billy.
Sunt în continuare aici.
Ajută-mă.
Georgie!
Georgie?
Ajută-mă, Billy.
Ia-mă de mână.
- Ia-mă de mână, te ţin eu, amice. Haide. - Vine.
- Ia-mă de mână. haide, amice. - Billy, te rog. Vine!
- Ia-mă de mână. Haide, ia-mă de mână. - Billy!
Te urăsc!
Te urăsc...
Cu cine vorbeşti?
Mişcă, mişcă!
Dacă auzi voci din canalul ăla să stai departe de el.
- Auzi voci din canal? - Nu.
Nu. Stai doar departe de canalul ăla.
Eu aud voci doar în cada de baie.
Ştii, din scurgere.
- Ce fel de voci? - Copii.
- Şi alte ori precum un... - Clovn?
Ascultă-mă, ascultă-mă cu atenţie. Trebuie să pleci din oraşul ăsta.
Bine? Spune părinţilor tăi, inventează un motiv,
inventează o minciună afurisită, nu-mi pasă de faci,
doar pleacă din oraşul ăsta, fă-i să nu mai revină niciodată, ai înţeles?
Părăseşte Derry şi rămâi departe de Derry, m-ai înţeles?
- Ar trebui să fiu la festival. - Spune-mi că ai înţeles!
Ar trebui să fu la festival, trebuie să plec.
Ai grijă doar.
Să plecăm naibii de aici.
Trezeşte-te, grasule.
Ratat afurisit.
Uşurel. Sunt doar eu.
Ce faci tu şi cu micii tăi prieteni aici înăuntru?
Tipi ăia cu siguranţă nu sunt prietenii mei.
Nu, mă refeream la adevăraţii tăi prieteni.
Joey, Jonathan, Donny şi Danny.
- Fumezi în şcoală? - Ascunzătoarea secretă.
Să nu spui nimănui.
- Eşti în regulă, puştiule nou? - Da, nu, sunt bine.
Cred că doar sunt îngrijorat că...
Nu o să mai fim la fel, după luptă.
Atât timp cât încă putem fi împreună, cui îi pasă?
Chiar crezi asta?
Ei bine, da, desigur, prostuţule.
Tu şi cu mine.
Dumnezeule!
Mă refeream ca prieteni.
Chiar ai crezut că aş putea să plac
pe cineva atât de gras, scârbos şi dezgustător ca tine?
Indiferent câte poezii cretine ai scrie...
"Părul tău este focul de iarnă".
"Tăciuni de ianuarie"
"Acolo arde şi inima mea".
Asta nu este Beverly adevărată. Beverly nu ar spune niciodată aşa ceva.
Ea nu ar spune niciodată asta.
Sărută-mă, grasule.
Nimeni nu vrea să sărute un gras...
- Lasă-mă singur. - Singur?
Întotdeauna o să fii singur.
Asta nu este adevărat. Am prieteni adevăraţi.
Bill, Eddie, Mike, Stanley, Richie şi Beverly.
Ei sunt adevăraţii mei prieteni!
Sărută-mă ca şi când ar fi ultima dată.
Ce naiba faci, puştiule?
- Prieteni? - Hei.
Hei.
- Aşadar, ce ai văzut acolo afară? - Ceva ce-mi doresc să nu fi văzut.
Aşadar, ce... noi doar...
Ucidem "lucrul" şi apoi uităm totul din nou?
- Sper că da, tu nu? - Nu ştiu.
Cred că vreau să-mi amintesc lucrurile bune, ştii?
Haide, trebuie să fie ceva din trecut ce nu vrei să uiţi din nou.
- Îmi amintesc că eram foarte speriată. - Rece...
- Îmi amintesc de voi cu chiloţii ăia albi. - Bine, uită te rog momentul ăla.
Îmi amintesc asta.
Îmi amintesc băiatul care a scris-o pentru mine.
Nu foarte mult de el, ci...
de cum m-a făcut să mă simt.
Şi de un sărut...
Nu ştiu, este încă în ceaţă.
Dar cred că cu cât stăm mai mult timp aici, cu atât mai mult o să pot să văd asta.
Cu atât mai mult o să pot să văd acel moment, cu cât o să-l văd mai mult...
pe Bill...
cred.
Nu ştiu, tu îţi aminteşti?
Bev...
- Mişcaţi-vă, mişcaţi-vă. - Ce este în neregulă?
Plec.
Ce? Nu poţi să pleci, omule. Dacă ne despărţim, murim cu toţii.
Da, o să-mi asum riscul.
- Oricum o să murim toţi. - Rich!
Rich!
Castorul vă urează tuturor o dimineaţă bună.
Astăzi este ultima zi a festivalului.
Cretinule!
Alo?
Pot să te ajut?
Da, am sunat, am o reţetă pe numele Kaspbrak.
- Kaspbrak. - Este un inhalator.
- Eddie Kaspbrak? - Eu sunt.
- Îmi amintesc de tine. - Da.
- Ce mai face mama ta? - A murit în urmă cu câţiva ani.
- A fost foarte trist, cancer la ficat. - Ce este asta?
- Ce să fie? - Asta.
În regulă. Bine.
- Nu o să o storci, este o aluniţă. - Ar putea să nu fie cancer.
Cancer?
Dar ar putea să fie.
Rămâi aici, o să-ţi aduc ceva.
Bine.
Ai venit aici pentru pastilele tale pentru respiraţia urât mirositoare?
Respiraţia mea este în regulă, mulţumesc.
Tata spune altceva.
A spus că ai o tumoare.
Pe penis.
Nu se iau pastile pentru...
- Stai, ce a spus tatăl tău? - Poftim.
Sper că penisul tău să se însănătoşească.
Mulţumesc.
Pentru inhalator, nu pentru chestia cu penisul.
Eddie!
Eddie Ursuleţul!
Mami?
Eddie Ursuleţul!
Mami?
Eddie, vino să mă ajuţi, te rog.
- Eddie! - Mami?
Eddie, ajută-mă, Eddie, ajută-mă repede.
- Mami? - Eddie, ursuleţule, vino să mă ajuţi.
- Eddie? - Ce caută ea aici?
- De ce îţi ia atât de mult timp? - De ce eşti aici?
Mami.
Vine, trebuie să mă scoţi de aici.
- Cine vine? - Eddie.
Ce naiba este asta?
- Mami. - Eddie, scoate-mă de aici. O să mă ucidă.
Eddie!
Te rog, ajută-mă!
Eddie, o să mă infecteze, Eddie.
Ajută-mă.
Ajută-mă! Vine, Eddie.
Eddie!
O să mă infecteze, Eddie.
Dumnezeule!
Mai repede!
Eddie!
Nu pot să fac asta.
Îmi pare rău, nu pot s-o fac, mamă.
Ştiam eu că o să mă laşi aici, Eddie.
Ajutor!
Eddie!
Ce caută ea aici? De ce naiba este perdeaua încă aici?
În regulă, bine, o să facem asta, Eds.
Este doar o amintire, doar o amintire. O să fii în regulă. Respiră.
Respiră profund.
Bine, poţi să faci asta.
Nu, zău?!
Nu, opreşte-te! La naiba!
Ia asta!
Du-te naibii! Du-te naibii!
Ce naiba?
Lasă-mă să ies.
- Ce? - Împinge, nu trage, cretinule.
Mulţumesc.
- Dumnezeule! Ce ţi s-a întâmplat? - Nimic, sunt bine.
Sunt bine, totul este în regulă.
- Hei, ce mai faci? Unde sunt ceilalţi? - Richie vrea să plece.
- Ben e sus, încearcă să-l facă să rămână. - Ştiu, este speriat.
Şi eu sunt, Bill. Tu nu eşti?
Toţi suntem speriaţi, asta mă îngrijorează.
Pentru că asta vrea "lucrul".
Putem să facem asta, dar trebuie să rămânem împreună.
- Ar trebui să fugim? - Asta e Derry, m-am cam obişnuit cu asta.
Nu o să fii acolo nici pentru el.
Ce înseamnă asta?
- Rahat, puştiul. - Ce?
Este puştiul din locul ăla, din localul ăla chinezesc.
L-am văzut pe drum încoace. Locuieşte în fosta mea casă.
A spus că se duce la bâlci.
Se duce la bâlci, trebuie să-l ajut.
Bine, bine, ascultă-mă, o să mergem împreună.
O să îi chem pe Richie şi pe Ben şi o să mergem.
Nu este timp.
- Nu pot să las să se întâmple din nou. - Ce s-a întâmplat nu a fost din vina ta.
- Nimic n-a fost din vina ta. - Aş vrea ca asta să fi fost adevărat, Bev.
Bill! Bev!
Ce este asta? Ce s-a întâmplat? Bill tocmai a plecat?
Nu am putut să-l opresc, toată lumea pleacă.
Este în regulă, este Bill, o să se întoarcă.
Ei bine, cel puţin l-am convins pe Richie să rămână.
La naiba!
Apoi leprosul a vomitat peste tot pe mine.
Eds, Mike Hanlon, ce-ar fi să te întorci în Maine?
Este timpul tău, Eddie.
Ce?
De ce ai făcut asta?
- Pentru că el a spus că e timpul tău. - Cine a spus că e timpul meu?
Ştii, Eddie. Ştii.
Este timpul să pluteşti.
Unde ai dispărut?
Acum dă-mi înapoi cuţitul meu afurisit!
Termină cu tunsoarea asta, au trecut 30 de ani, naibii, omule.
Prieteni!
Rahat.
Eds?
Iisuse, Ed! Ce naiba?
Bowers este în camera mea.
Este grav?
O să îmi scrijelesc numele peste tot pe brânza asta!
Opreşte-te!
Unul mort. La naiba, da!
- Să mergem. - Hei!
Hei, puştiule! Puştiule!
Scuze. Hei!
Scuză-mă, scuză-mă. Hei, hei!
La naiba!
Puştiule, hei, puştiule...
Puştiule...
La naiba!
La naiba...
Puştiule? Hei!
Puştiule.
Puştiule! Hei, hei!
Hei...
La naiba...
Rahat.
- Hei. - Ce cauţi aici?
- Sunt aici să ajut. - Nu mă mai urmări!
O să... o să te scot de aici.
Nu.
Te rog!
Sunt aici acum, ia-mă pe mine.
Nu, nenorocitul naibii!
Nenorocitule!
Ajutor!
Nu!
Ar trebui să mă întorc acolo.
Tocmai i-am abandonat la nevoie. Ar trebui să mă întorc acolo.
Ce naiba faci? Nu, la naiba cu asta. La naiba cu ei.
Am întâlniri în afurisitul de Reno, omule.
Amin.
Reflectând la înţelesul a ceea ce tocmai am citit,
cuvântul "meshane" apare foarte des,
ceea ce înseamnă "a schimba/a transforma".
Ceea ce cred că are logică, pentru că astăzi ar trebui să devin bărbat.
Totuşi, este ciudat.
Toată lumea, cred, are nişte amintiri...
de care sunt mai mândri decât de altele, nu-i aşa?
Şi poate de asta schimbarea este atât de înfricoşătoare.
Datorită lucrurilor pe care ne dorim să le lăsăm în urmă.
- Bună dimineaţa, Mike. - Ce mai faci?
Şoaptele pe care ne dorim să le reducem la tăcere...
Este posibil ca el să fie cel care a pus focul.
Coşmarurile din care vrem cel mai mult să ne trezim.
Amintirile pe care ne dorim să le putem schimba.
Secretele pe care simţim că trebuie să le păstrăm...
Sunt cele mai dificile de lăsat în urmă.
Lucrurile bune...
Imaginile din mintea noastră care se uită cel mai rapid...
Acele părţi din tine care par cel mai uşor de pierdut...
Poate nu vreau să uit...
Poate... dacă ziua de astăzi este despre asta...
- Uitaţi de asta, bine? - Mulţumesc, Stanley.
Astăzi ar trebui să devin bărbat, dar nu mă simt deloc diferit.
Ştiu că sunt un ratat. Şi indiferent de ce voi face...
întotdeauna o să fiu, naibii.
Mulţumesc că ai apărut, Stanley.
Doi drogaţi morţi într-un incendiu de pe strada Harrison
Mike! Mike, ajutor!
Ajutor! Mike, te rog ajută-ne!
- Mikey, te rog. - Sună după ajutor.
Mikey, ajută-ne!
Ar fi trebuit să arzi, Mike.
Exact precum părinţii tăi drogaţi.
Încă nu-i vezi?
Crocanţi... precum puiul prăjit, naibii...
Cred că poţi să spui că timpul de restituire a fost depăşit cu mult.
Înţelegi? Pentru că suntem într-o bibliotecă.
Mike!
- Hei! - Hei!
Dumnezeule!
- Eşti în regulă? - Nu, nu sunt în regulă.
Tocmai am ucis naibii un tip.
Vorbeam cu Mike.
Unde este Bill?
Bill, suntem la bibliotecă, unde eşti?
Puştiul... l-a ucis pe puşti în faţa mea, naibii.
Nu, nu, nu, nu, uite, vino aici la bibliotecă. Putem să facem un plan.
- O să-l merg să-l ucid. - Nu, nu, nu, nu...
- Nu, nu vreau să fiţi ucişi cu mine. - Bill!
Bill!
- O să se lupte singur cu el. - Ce?
Singur.
Este vorba despre grup, ritualul nu funcţionează fără grup.
A funcţionat doar făcut împreună.
Mike, ţi-a spus unde se duce?
Dacă vrea cu adevărat să-l ucidă pe Pennywise, e un singur loc unde s-ar duce.
Acelaşi loc în care trebuie făcut ritualul.
Nu o să ne placă asta, nu-i aşa?
La naiba!
- Bill! - Nu.
Nu, nu, prieteni, nu.
Eu am început toată chestia asta. Din vina mea sunteţi toţi aici.
Acest blestem, această chestie afurisită care este în voi
a început să crească în ziua în care v-am pus pe toţi să mergeţi în luminiş,
pentru că îmi păsa doar să-l găsesc pe... Georgie.
Acum o să intru acolo înăuntru şi nu ştiu ce o să se întâmple,
dar nu vă pot cere să faceţi asta.
- Nici noi nu îţi cerem. - Atunci nu am făcut-o singuri, Bill.
- Aşa că nu o să facem asta acum singuri. - Rataţii rămân împreună.
Vrea cineva să spună ceva?
Richie a spus-o cel mai bine când am fost ultima dată aici.
Aşa am făcut?
- "Nu vreau să mor"? - Nu asta.
"Eşti norocos că nu ne măsurăm penisurile"?
Nu.
- "Să ucidem clovnul ăsta nenorocit"? - Da.
Să ucidem clovnul ăsta nenorocit!
- Ei bine, îmi place cum a aranjat locul. - "Beep", "beep", Richie.
Hei, hei, hei, asta este pivniţa, nu-i aşa?
Ben!
- La naiba, nu! - Ben!
Ben!
Ben, ce este în neregulă?
Ben!
Asta nu poate să fie bine, nu-i aşa?
Ajutor! Hei!
Este Stan.
Asta nu poate să fie real.
- Rahat! - La naiba!
Aş fi fost încă în viaţă dacă n-ai fi fost tu, Bill.
Nu...
În sfârşit acasă
Beverly!
Richie, ce se întâmplă cu mine?
Cred că glumeşti, naibii.
Rahat!
Dă-te de pe mine!
Eddie, eşti în regulă?
Uite-l.
Dă-l jos!
Dă-l jos de pe mine!
- Richie! - Richie!
Richie!
Băieţi!
Vreau să merg acasă.
Ia cuţitul!
- La naiba, Eddie, ia cuţitul! - Dă-l jos de pe mine, te rog!
Eddie, ia cuţitul!
- La naiba! - Ce?
Este toată lumea în regulă?
Eşti în regulă?
Putea să moară naibii, omule. Ştii asta, nu-i aşa?
Nu văd.
Georgie este mort, puştiul este mort şi Stanley este mort.
Vrei să moară şi Richie?
- Vrei să moară şi Richie? - Nu vreau să moară şi Richie.
Te rog nu fi supărat, Bill.
Am fost doar speriat.
Asta... asta vrea el.
Nu îi da asta.
Multe amintiri, nu?
Toate rele.
Omule...!
Apa gri.
Rahat, aici este.
Aici s-a întâmplat.
Nu, nu, nu, nu, nu...
Bevvie.
Bev, ce este?
Mi s-a părut că aud ceva.
- Bev! - E timpul de scufundare.
Bev!
Prieteni?
Bine, prieteni, haideţi.
Hei, prieteni? Prieteni, haideţi, vă rog...
Nu vreau să plec singur de aici.
- Mulţumesc. - Eşti în regulă?
- Îmi vine să plâng. - Mike, unde mergem de aici?
Din adâncimi, acolo unde s-a prăbuşit "lucrul". În adâncime găsim uşurarea.
Este în regulă?
Cred că în clipa asta e o întrebare relevantă.
- Ce este de partea cealaltă? - Nu ştiu. Nimeni nu ştie.
Mike!
- În regulă, ne vedem acolo. - Mike!
- Mike! Mike!
- Rămânem împreună. - Bine.
Prieteni, nu pot să fac asta.
Nu pot. Aţi văzut ce s-a întâmplat acolo. V-aş fi lăsat să muriţi.
Nu m-am mai putut mişca, naibii.
Dacă mă lăsaţi să cobor acolo cu voi, o să muriţi toţi din cauza mea.
Hei, dă-mi asta! Dă-mi asta. Richie, dă-i drumul, rahat mic.
Lasă-mă doar să...
- Da, da, da... - Am reuşit.
Opreşte-te. Ascultă-mă...
Ai avut un moment, bine. Dar cine a ucis un clovn psihotic înainte de 14 ani?
Eu.
Cine l-a înjunghiat pe Bowers cu un cuţit pe care şi l-a scos din propria faţă?
Tot eu.
Cine s-a căsătorit cu o femeie de zece ori mai mare decât masa lui corporală?
- Eu. - Da.
- Eşti mai curajos decât crezi. - Nu cred asta, Richie.
Îmi pare rău.
Poftim, ia-l. Ucide monştri.
- Da? - Da, dacă crezi asta.
Mulţumesc, Bev.
- Sunteţi bine? - Da.
- Încapi pe acolo? - E singura cale, pe aici.
Este aici înăuntru.
Este pe aici. Este strâmt, dar puteţi să treceţi.
Aici se ascunde.
Aşadar, toate astea au fost sub Derry...
- Dintotdeauna? - Nu, nu dintotdeauna.
Doar de câteva miliarde de ani.
"Lucrul" poate fi atacat doar în forma sa reală.
- Ritualul o să ne arate. - Care este forma reală a "lucrului"?
Sper că este un pui de Pomeranian. O să tac.
Lumina lui...
Lumina care trebuie înăbuşită de întuneric.
Artefactele voastre, puneţi-le în foc.
Trecutul trebuie ars odată cu prezentul.
Asta este bărcuţa pe care am construit-o...
cu Georgie
Este... inhalatorul meu.
Haide, tipule.
Ceva ce îmi doresc să fi păstrat.
Asta este o pagină din anuarul meu. L-a semnat doar o singură persoană.
Probabil ar fi trebuit să uit asta...
Dar nu am putut, pentru că am ţinut-o în portofel.
Timp de 27 de ani.
- Asta este o fisă de la "Capital Theater". - Ai adus o fisă reală?
Da, omule. Asta trebuia să facem, cretinule.
Ai vreo idee de cât de mult o să dureze ca să ardă?
- Da, dar la fel şi inhalatorul tău, tipule. - Băieţi, haideţi...
Fumul toxic, plasticul şi altele. Aşadar...?
Priveşte cu atenţie, Bev. O vezi?
- Cu ea l-ai lovit pe Bowers. - Bătaia cu pietre.
- Ziua în care s-au creat aceste legături. - Nici asta nu o să ardă.
Aşteptaţi...
Nu putem să uităm de Stan, din nou.
Bine, să ne ţinem de mâini. Haideţi.
Ritualul lui Chud este o luptă a voinţelor.
Primul pas a fost reuniunea noastră.
Al doilea a fost să adunăm obiectele simbol.
Acesta este ultimul pas.
Ce naiba?
- Ce naiba este asta? - Nu vă uitaţi la ele. Nu vă uitaţi!
- Luminile morţii. - Nu vă uitaţi la ele!
- Bine. - Transformă lumina în întuneric.
Transformă lumina în întuneric. Spuneţi!
- Ce să spunem? - Spuneţi asta!
- Transformă lumina în întuneric! - Transformă lumina în întuneric!
Transformă lumina în întuneric!
- Transformă lumina în întuneric! - Transformă lumina în întuneric!
Transformă lumina în întuneric! Mike, ce se petrece, omule?
Continuaţi să psalmodiaţi!
Transformă lumina în întuneric!
- Transformă lumina în întuneric! - Transformă lumina în întuneric!
Transformă lumina în întuneric! Transformă lumina în întuneric!
Continuaţi să psalmodiaţi!
- Transformă lumina în întuneric! - Continuaţi să psalmodiaţi!
Transformă lumina în întuneric!
Funcţionează? Am reuşit?
Ce este asta? Face parte din ritual?
- Mike, ar trebui să se întâmple asta? - Continuaţi să psalmodiaţi!
- Ce? - Continuaţi să psalmodiaţi.
- Transformă lumina în întuneric. - Transformă lumina în întuneric.
Haideţi, lumina în întuneric!
Continuaţi, nu funcţionează.
Hei, hei!
Rahat.
Fugiţi, fugiţi.
Bev?
- Eşti în regulă? - Nu aud, nu aud nimic.
Eşti în regulă.
- Eşti în regulă? - Da. Nu, nu, nu.
- Hei, unde este Mike? - Mike!
- Mike!
- Sunt aici. În regulă, prieteni. - Am reuşit?
- Am reuşit? Am reuşit? - Am pus simbolurile în chestia aia.
Asta este bine, nu-i aşa? Am reuşit, nu-i aşa?
- Rahat! - A funcţionat, Mikey?
A funcţionat?
Spune-le de ce nu a funcţionat micuţul tău ritual prostuţ.
Spune-le că totul este doar... Care este cuvântul?
Placebo?
- Mike, despre ce vorbeşte? - Mikey?
Mikey, nu le-ai arătat cea de-a patra parte, nu-i aşa?
Nu ai vrut să ştie ce s-a întâmplat cu sărmanii din tribul Shakopee.
- La naiba, Mikey, ne-ai minţit din nou? - Nu.
Ei n-au crezut, n-au crezut că-l pot omorî. De asta nu a funcţionat atunci.
Glumeşti naibii, Mike? La naiba!
Du-te naibii, Mikey!
Aveam nevoie de ceva. De orice trebuia să ne amintim, ce trebuia să credem.
- La naiba! - Rahat!
Luminile morţii. Nu vă uitaţi la ele.
V-am visat 27 de ani.
V-am dorit.
Mi-aţi lipsit.
Mike, înapoi!
Am aşteptat această clipă.
- Mişcă-te, Mikey. - Îmi pare rău.
Îmi pare rău, prieteni. Îmi pare rău.
- Îmi pare foarte rău. - E timpul să pluteşti.
- Rahat! - Îmi pare rău.
Haide, ridică-te. Ridicaţi-l, ridicaţi-l.
Rahat!
Fugiţi, fugiţi, fugiţi!
Bill!
Fugi! Fugi, fugi, fugi!
- Acum ce facem? - Să n-ai griji, o să găsim o cale să urcăm.
Rahat! Poate să ne vadă?
Ne vede!
Rahat!
- Dumnezeule! Rahat! - Rahat!
Rahat. Cred că glumeşti, naibii.
Foarte înspăimântător.
Înspăimântător.
Deloc înspăimântător.
- Suntem prinşi în capcană. - Unde mergem? Unde mergem?
Nu!
- Drăcia naibii! - "Deloc înspăimântător", bine?
Nu, nu, nu, nu. Sunt inversate. Se joacă cu noi.
Eşti sigur?
- Ai încredere în mine. Sunt sigur. Da. - Bine.
"Foarte înspăimântător"
Unde îmi este pantoful?
Mi-ai spus să am încredere în tine!
Nu se joacă cu noi. Să încercăm "Deloc înspăimântător".
Bine.
Este în regulă. Să mergem.
Rahat.
Nici vorbă să mă las păcălit din nou de asta.
Da, chestia asta este un monstru afurisit.
- Ar trebui să-l facem să stea jos. - Îţi cunosc mişcările, nenorocit mic.
- Richie. A dispărut, omule. Da, aşteaptă. - Bine.
Bine.
- Stai jos! - A făcut asta.
- Este drăguţ. - Bun băiat.
- De fapt, e super drăguţ. - Bun băiat.
Băiat bun. Bun băiat.
Rahat! Data următoare o să alegem "Înspăimântător" obişnuit.
"Data următoare"?
Am pierdut-o, Billy.
A plutit în depărtare.
Nu sunt supărat pe tine.
Este din vina ta ce s-a întâmplat, nu-i aşa?
Nu erai atât de bolnav în dimineaţa aia, nu-i aşa?
Nu, eu doar...
m-am prefăcut pentru că nu am vrut să mă joc cu tine.
Pur şi simplu nu am vrut.
Ai minţit şi eu am murit.
Ai minţit şi eu am murit!
S-a întâmplat din cauza mea, Georgie. Din cauza mea.
Nu, nu, nu, nu...
Ai minţit şi eu am murit! Ai minţit şi eu am murit!
Rahat mic, pot să te miros!
Miroşi exact precum Lois Lane.
Uite că vine Johnny...
Tot succesul ăsta. Toate aceste ridicări.
Dar în adâncul tău eşti în continuare doar un mic ratat gras.
Întotdeauna ai ştiut că o să mori singur.
Nu!
- Târfă! - Uşuratico!
Beverly!
Bevy, deschide-mi uşa, bine?
- Beverly, mă auzi? - Nu!
- Vino la tati acum. - Bev, nu asculta!
- Bev! - Eşti în continuare fetiţa mea, Bevy?
- Beverly, te iubesc! - Ben?
Eşti în continuare fetiţa mea, Bevy?
- Eşti în continuare fetiţa mea? - Nu mai sunt.
Părul tău este focul de iarnă...
Tăciunii de ianuarie...
- Inima mea... - Ben!
Ben!
Bev!
Ben!
- Tăciuni de ianuarie. - Acolo arde şi inima mea.
Tu ai fost.
- Meriţi să mori. - Nu.
Ai fost cel mai bun frate mai mare care a fost vreodată.
Nu! L-am ucis pe frăţiorul nostru!
Te-a iubit.
Şi doar pentru că nu ai vrut să te joci într-o zi ploioasă...
Doar o singură dată...
Asta nu face să fie vina ta.
Niciodată...
nu a fost.
Bill.
Ţi-am lipsit?
Ştiu ce eşti. Din cauza asta nu îmi este frică.
Şi eu ştiu ce eşti.
Un nebun.
Opreşte-te!
Hei, faţă de cretin!
Vrei să joci "Adevăr sau provocare"? Uite adevărul...
Eşti un nenorocit neîngrijit. Da, aşa este.
Să dansăm! "Yippee ki-yay", nenorocitule...
Asta ucide monştri. Dacă tu crezi că îi omoară...
Dacă tu crezi că îi omoară.
Dacă tu crezi că îi omoară!
"Beep", "beep", nenorocitule!
Dumnezeule.
Rich! Nu! Rich!
Hei, Rich, trezeşte-te!
Hei, da. Uite-l, amice.
Hei, Richie, ascultă, cred că l-am terminat, omule.
Cred că am ucis "lucrul". Am făcut asta, cred că l-am ucis cu adevărat...
Nu!
Eddie.
Richie...
- Richie... - Nu!
Nu!
Eddie.
Eddie!
Doare.
- Eddie! - Doare.
- Haide, omule.
Cu grijă, cu grijă.
Ieşiţi să vă jucaţi, rataţilor.
Este rănit foarte grav. Trebuie să-l scoatem de aici.
Cum am putea să facem asta, Richie?
Aproape l-am ucis, leprosul.
Am avut mâinile în jurul gâtului lui.
Am putut să simt cum se sufocă. L-am făcut mic...
Părea foarte slab... părea... foarte slab.
Tribul Shakopee.
Toate fiinţele vii trebuie să se supună legilor formei în care sălăşluiesc.
Prieteni, este un pasaj, pe aici.
Tunelul! Pennywise trebuie să se facă mic
ca să treacă prin intrarea din grotă, nu-i aşa?
Bine, aşadar dacă putem să-l facem să se întoarcă acolo,
putem să-l forţăm să se micşoreze.
Da.
Îl facem mic, suficient de mic ca să-l putem ucide.
Pot să miros duhoarea fricii voastre.
- Să mergem. Să mergem! - Este strâmt, este strâmt. Aveţi grijă.
Am nevoie să mă odihnesc puţin...
- Hei. - Hei, Richie, trebuie să-ţi spun ceva.
Ce? Ce este, amice?
Am regulat-o pe maică-ta.
Fugiţi, fugiţi!
- V-am prins! - Nu!
- Copii murdari.
- Ai un plan B? Ce naiba facem acum? - O să muriţi, asta o să faceţi.
Mike?
Sunt mai multe modalităţi de a face pe cineva mic.
- Faceţi-l să creadă că este mic. - Ce?
- Faceţi-l să creadă că este mic. - Eu? Mic?
- Eu sunt cel care mănâncă lumi întregi. - Nu şi pentru noi, nu eşti.
Eşti doar un clovn.
Eşti o bătrână firavă.
- Cel care mănâncă lumi întregi! - Un băiat fără cap.
Un impostor!
Eşti un imitator! Un imitator!
Eşti un bătăuş afurisit!
- Eşti doar un clovn afurisit! - Un clovn afurisit cretin!
Clovn!
Escroc!
Clovn!
- Escroc! - Clovn!
O mumie afurisită cretină!
- Clovn! Clovn! - Eşti un clovn!
Clovn!
- Eşti un clovn! - Eşti un clovn afurisit!
Eşti un clovn!
Un clovn tâmpit!
- Eşti un clovn, nenorocitule! - Devorator al lumilor.
Clovn.
- Clovn! - Eşti doar un clovn.
- Clovn! - Sunt devoratorul lumilor.
- Clovn! - Clovn!
- Eşti un clovn tâmpit! - Clovn!
- Clovn!
Impostor.
- Clovn! - Clovn!
- Clovn. - Clovn.
Un clovn cu o inimă speriată care bate.
Uitaţi-vă la voi...
Sunteţi toţi adulţi...
Eddie!
Hei, Ed, l-am ucis pe Pennywise, omule.
Eddie?
- Richie. - A murit.
Este în regulă. Nu, este doar rănit, trebuie doar să-l scoatem de aici.
Este rănit, Ben.
Nu, este în regulă, trebuie doar să-l scoatem de aici, Bev.
Richie...
- Ce? - Eu... cred că este mort.
- Trebuie să plecăm. Haide, haide, Richie. - Trebuie să plecăm.
Haide, amice, să mergem.
Dă-i drumul, omule. Dă-i drumul!
Staţi, băieţi, încă putem să-l ajutăm!
- Să mergem. Dă-i drumul. - Prieteni, încă putem să-l ajutăm!
Nu, Eddie! Eddie!
Haide!
Mai repede!
Mişcaţi-vă!
Mişcaţi-vă, mişcaţi-vă!
- Fugiţi! - Fugiţi!
Eddie! Eddie!
Trebuie să-l ajutăm! Este încă acolo înăuntru!
Eddie! Eddie!
Ştiţi ceva? Lui Eddie nu i-ar fi plăcut deloc asta, prieteni.
- Ce? Să ne curăţăm în apă murdară? - Da.
Ne-ar fi spus că o să luăm streptococi, sau ceva de genul ăsta.
- Da. Dar ne-ar fi făcut să râdem. - Da.
O să aibă grijă de noi. Aşa cum a făcut-o întotdeauna.
Nu-i aşa, Richie?
Hei...
Mulţumesc.
Nu am ochelarii la ochi, aşa că nu ştiu cine sunteţi, dar vă mulţumesc.
Chiar nu-mi găsesc ochelarii.
- Vorbeşti serios? - Vorbeşti serios?
- Ochelarii? - Erau pe aici pe undeva.
- Nu îi văd. - Îi văd chiar acolo.
- Unde? - Uite, dacă faci...
Are cineva noroc cu...
Hei, prieteni, uitaţi.
Nimic nu durează pentru totdeauna.
Prieteni, nu pot să mă duc acasă aşa, mama o să mă omoare.
Tipule, ai lipsit 24 de ore.
Faţa ta este cu siguranţă pe o cutie de carton până acum.
De asemenea, voma aia miroase mai urât decât papucii mamei tale.
Taci, Richie.
Bine. Mai întâi de toate, papucii mamei mele
miros a un amestec de mirosuri plăcute, cretinule.
Nu, nu miros aşa.
Ba da, miros. Şi, de asemenea, de unde ştii tu cum miros?
Putem să facem linişte, vă rog?
- Am amestec de arome plăcute în toată baia. - Eddie.
"Potpourri" este un cuvânt în franceză care înseamnă oală putredă.
Ăia erau prietenii lui. Mama lui se înşela: nu erau prieteni răi. Poate, s-a gândit el,
nu există prieteni buni şi răi, există doar prieteni, aceia care stau lângă tine
când eşti rănit şi care te ajută să nu te simţi singur. Poate merită
să fii speriat pentru ei, să ai speranţe şi să trăieşti pentru ei. Poate merită
şi să mori pentru ei, dacă aşa trebuie să fie. Nu există prieteni buni.
Nu există prieteni răi. Doar cei cu care vrei, ai nevoie să fii,
cei care şi-au clădit casele în sufletul tău.
- Mike? - Hei.
M-am gândit să văd ce mai faci.
Ştii, doar să văd dacă ai învăţat cum să termini o carte, măcar o dată.
Tocmai am terminat primul capitol.
Şi cred că ştiu care o să fie finalul de data asta.
- Bine. - Pot să-ţi pun o întrebare?
Sigur.
De ce crezi că nu uităm, ştii, ca data trecută?
Poate pentru că "lucrul" este mort.
Sau poate pentru că vrem să ne amintim mai mult decât vrem să uităm.
Îmi place asta.
Te-ai hotărât ce vrei să faci? În legătură cu plecatul din Derry?
Omule, sunt în oraşul ăsta de 27 de ani. Am stat doar unde a vrut "lucrul".
Cred că este timpul să văd cerul, ca o schimbare.
Du-te şi fă asta, Mikey.
- Ai primit scrisoarea? - Ce scrisoare?
O să ştii când o să o vezi.
- Aşteaptă, tocmai am primit corespondenţa. - Cu toţii am primit.
- Patricia Uris? - Doar... citeşte-o.
- Bine. - Şi sună-mă, oricând.
- Haide. - Bill.
- Te iubesc, omule. - Şi eu te iubesc.
În regulă, ne mai vedem.
Dragi rataţi,
ştiu cum poate că pare ăsta, dar nu este un bilet de sinucidere.
Probabil vă întrebaţi de ce am făcut ceea ce am făcut.
pentru că ştiam că eram prea speriat ca să mă întorc.
Şi dacă nu eram împreună,
dacă noi toţi, în viaţă, nu eram uniţi,
ştiam că am fi murit cu toţii.
Aşa că, am făcut singura acţiune logică,
m-am şters de pe listă.
A funcţionat?
Ei bine, dacă citiţi asta, cunoaşteţi răspunsul.
Mi-am trăit întreaga viaţă în frică.
Înspăimântat de ceea ce urma să vină,
înspăimântat de ceea ce aş putea lăsa în urmă.
Nu faceţi asta.
Fiţi cine vreţi să fiţi.
Şi fiţi mândrii.
- Ai dormit bine? - Da.
Am avut un vis foarte frumos.
Şi dacă găsiţi pe cineva cu care merită să rămâneţi,
să nu-l lăsaţi niciodată să plece.
Urmaţi-vă propria cale.
Oriunde v-ar duce aceasta.
Gândiţi-vă la această scrisoare ca la o promisiune,
o promisiune pe care vă cer s-o faceţi... mie,
unul altuia.
Un jurământ.
Vedeţi voi, chestia despre să fii un ratat, este...
că nu ai nimic de pierdut.
Aşadar...
Fii adevărat.
Fii curajos.
Stai drept.
Crede.
Şi să nu uitaţi niciodată...
Suntem rataţi...
Şi întotdeauna o să fim.
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Sincronizarea Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania