Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Fee, Fi, Fo, Fumm!
De unde vine tunetul nu întreba,
... de ce turmele au dispărut, de ce păsările renunţă la cânt.
Întoarceţi-vă degrabă la casele voastre, căci monştrii cutreieră tărâmul Britanniei.
- Jack, nu te-ai culcat! - Iartă-mă, tată.
- Uriaşii m-au trezit. - Jack, e doar o furtună.
Mama spunea că uriaşii tună. Uite!
- Unde ai găsit-o? - Printre lucrurile ei vechi.
Îmi citeşti restul?
Fie. Unde ai ajuns?
Călugării voiau să-l întâlnească pe Dumnezeu .
- Şi făcură boabe magice de fasole. - Boabe de fasole fermecate, da!
Acum îmi amintesc.
Din seminţele unei verzi păstăi fermecate se deschise o cale către Domnul Creaţiei.
Dar în loc să ajungă într-un frumos Paradis,
găsiră primejdie de fiecare fu ucis.
Un loc funest între pământ şi ceruri,
Gantua, ţara unor creaturi uriaşe şi feroce.
Căpcăunii, izolată nu mai era lumea lor, ca o plagă coboară către lumea de jos.
Luând exemplu adevăraţilor suverani furară bogăţiile bieţilor umani.
- Dar mai profan şi nelegiuit... - Fu înfruptarea din carne, sânge şi oase.
- Partea asta e dezgustătoare. - Îţi provoacă frica, Isabelle?
- Nu mi-e teamă de uriaşi. - Nici de teribilul lor conducător?
Un căpcăun uriaş cu două capete.
Ce mult îţi place să citeşti, mamă! E doar o poveste.
Crezi?
Regele Erik se folosi de neagra magie pentru a opri acele inimi în plină furie.
Fu o vrajă din care, mare realizare, ieşi o coroană fără asemănare.
Coroana magică a regelui Erik e partea mea preferată.
În momentul în care se încoronă, uriaşii, ca sclavii, capul plecară.
Se-ntoarseră unde se născură pentru totdeauna în ferecătură.
- Dispuse ca vrejul să fie doborât... - Iar pacea s-a întors în regat.
Puţine fermecate boabe rămaseră în siguranţă cu Erik, cât mai domni.
Şi-n ziua în care Cloister regele pierdu, coroana şi boabele cu el le ţinu.
Glorioasă şi eroică fu fapta aceasta, dar adevărul, încet...
Deveni legendă.
Cel puţin aşa spun oamenii.
Ce se va întâmpla când se vor întoarce uriaşii?
- Nu se vor mai întoarce. - Şi dacă se întorc?
Jack!
Gărzile regelui vor întări mitul creat.
- Vreau să devin o gardă. - Temperamentul nu-ţi lipseşte,
dar gărzile regelui trebuie să fie de sânge nobil.
În al nostru, în schimb, e mult praf şi sudoare.
E doar o poveste, Jack. Uriaşii nu există.
- Regele Erik a existat? - Da, iubito.
Într-un anumit sens, mai trăieşte. În tine curge sângele lui.
- Am văzut unde e îngropat. - Ai fost în catacombe?
- Văd că-ţi trăieşti propriile aventuri. - Voi fi pedepsită?
Nici vorbă.
Vreau să ai aventuri. Vei deveni o bună regină.
- Cum? - Aşa vei înţelege cum e lumea
şi când vei fi regină, vei avea puterea de a o face mai bună.
Acum dormi.
Vise frumoase, Isabelle.
- Lasă-mi una aprinsă. - Bine.
Acum dormi, fiule. Trebuie să fim pe câmpuri înainte de răsărit.
Tată, de unde ştii că nu există uriaşii?
Nu ştiu.
Ochi invidioşi privesc în jos la câmpuri fertile, la grase animale.
Uriaşi promit: va veni ziua în care pe pământ ne vom întoarce.
De data asta vor lupta ca să triumfe
pe urmaşii lui Erik cu plăcere să-i mănânce.
JACK, SPAIMA URIAŞILOR
traducerea şi adaptarea după sonor dani67.titrari.ro.team
titrarea manuală dani67
www.titrari.ro
10 ani mai târziu
Jack, când te întorci, după ce ai vândut calul, taie iarba.
- Creşte mult. Ne acoperă casa. - O voi face, unchiule.
- Jack! - Da, unchiule.
De data asta să fii atent.
Nu te uita aşa la mine. Nu te-aş fi vândut, dar n-avem de ales.
Vând cal şi căruţă la un preţ bun!
Le vând fără tragere de inimă. Cal şi căruţă.
Fee, Fi, Fo, Fumm! De unde vine tunetul nu întreba!
De ce turmele au dispărut, de ce păsările renunţă la cânt.
Întoarceţi-vă degrabă la casele voastre, căci monştrii cutreieră tărâmul Britanniei.
Şi-acum o întâmplare plină de haz. Să intre Erik cu frumoasa lui coroană.
- Salut, oameni buni! Sunt Erik cel Mare! - Salutare, Erik!
- Vreţi să aflaţi cum am înfrânt uriaşii? - DA!
Din Gantua, pe sol, crăpă păstaia unui vrej de fasole lung şi robust.
Şi de acolo, unde omul nu poate ajunge, o ceată de uriaşi începu să coboare.
Ia uitaţi-vă ce avem aici!
Eşti foarte frumoasă. Pot afla numele tău?
- Nu e treaba dumitale. - A, da! Eşti una din alea rele.
Vino-ncoace. Pe asta de unde ai luat-o?
- Îmi place. - Era a mamei mele.
Vă rog, lăsaţi-mă să plec.
- Ce mai aştepţi? Du-te după ea! - Unde crezi că pleci?
- Mai întâi să se termine spectacolul. - Luaţi-vă mâinile de pe mine!
Hei! Hei! Nu aşa te comporţi cu...
o femeie.
Nu mă aşteptam de la unul atât de beat. Acum lăsaţi fata să plece.
- Vă voi lăsa să plecaţi, poate. - Iertaţi-ne, domnule. Nu căutăm necazuri.
Bine.
Pentru că nu veţi mai termina. Toţi trei.
O grămadă de necazuri.
E cineva în spatele meu?
- Cum te cheamă? - Jack.
Te dor genunchii, Jack?
Unde e căruţa?
Mi-aţi văzut căruţa?
- Roderick! Roderick! - Ce este?
- Majestatea Sa vrea să vă vadă! - De ce?
Prinţesa iar a plecat.
Îi veţi permite să se comporte aşa când veţi fi căsătoriţi?
Când vom fi căsătoriţi, din partea mea se poate arunca de pe o stâncă.
Am alte planuri.
Roderick, de ce îşi rad aşa monahii capul?
Ca Dumnezeu să le lege minţile mai bine?
Asta îmi place la dumneata, Wicke.
Sunteţi determinat de o curiozitate insaţiabilă.
Nu! De asta nu era nevoie.
Mulţumesc cerului. E aici.
Închideţi porţile, luaţi oameni şi găsiţi călugărul acela!
Din partea Marelui Cavaler din Cloister!
Aceste porţi vor rămâne închise până voi găsi ceea ce caut.
Eu caut...
Dacă nu aţi furat nimic, nu aveţi de ce vă face griji!
Tu, chelule! Dă-ţi gluga jos! Să-ţi văd chipul!
Opriţi-vă, voi! În genunchi!
Vând un cal. Ultima ocazie! Fac o bun preţ!
E un cal numai bun pentru căruţă, dacă aveţi vreuna.
- Îţi dau zece penny. - Zece? Serios?
E chestiune de viaţă şi de moarte. Sunt în misiune.
- Afacerea e încheiată. - N-am bani cu mine acum,
dar avem la mănăstire.
Sunt sigur că sunteţi onest şi aş prefera să-l vând unui om al bisericii, nu unui...
măcelar, dar nu mă pot întoarce cu mâinile goale.
E foarte corect. Normal.
Pentru asta îţi ofer o garanţie.
- Boabe de fasole. - Nu sunt simple boabe de fasole.
Sunt relicve sacre. Vin dintr-un ev îndepărtat.
Mie mi se par obişnuite.
Sunt foarte preţioase pentru călugării din Cloister.
Valorează mai mult de zece penny.
Orice s-ar întâmpla, du boabele la abaţie.
Dă-i-le schimonahului Puffin. Spune-i că te-a trimis fratele Egor.
- Îţi vei avea banii. - Sunt doar nişte boabe de fasole.
Boabele alea au puterea să schimbe lumea din jurul tău. Nu le pierde.
Şi mai ales...
nu le uda.
Călugărul!
Stai unde eşti! Nu te mişca!
Salutări, călugăre!
- Îmi pare rău, Elmont. - Pentru ce, prinţesă?
Nu aş vrea să vă fac probleme de fiecare dată, doar că...
câteodată am nevoie să ies de aici.
Nu am cerut altceva pentru anii în care ţi-am umplut burta, te-am îmbrăcat
şi ţi-am dat un acoperiş deasupra capului.
Iar tu cum mă răsplăteşti? Cu fasole!
Mâine le voi duce la abaţie şi le voi explica monahilor.
- Tu crezi povestea aia? - Era un călugăr.
- Pentru că avea veşmântul? - Da.
- Nu. - Călugării nu au bani.
Sunt călugări! Omul acela te-a furat.
Jack, trebuie să te maturizezi! Eşti mare, ai 18 ani!
Eu nu sunt nemuritor. Într-o zi nu voi mai fi.
- Majestate! - După cum observi, nu mă pot mişca.
- Pare o minciună. - Nu poţi continua să mai fugi, Isabelle!
Dacă ţi se întâmplă ceva? Eşti viitoarea regină a regatului.
Auzindu-vă ai zice că regele contează.
N-am mai spus aşa ceva.
De ce să mă mărit cu unul care are de două ori vârsta mea
şi pe care nu-l iubesc? Scuzaţi, Roderick.
- Acesta e motivul? - Majestatea Voastră, nu vă mişcaţi!
Eu fug pentru că refuzaţi să credeţi că nu sunt o fragilă creatură
fără apărare.
Eşti leită mama ta.
Exact ca taică-tu! Cu capul printre nori. Un incapabil!
- Pot remedia, promit. - Nu, e prea târziu.
Nu mai ai ce remedia. Nu credeam că vom ajunge aici.
Voi vinde la piaţă lucrurile părinţilor tăi.
Cu ceea ce voi scoate o putem lungi câteva săptămâni.
Fără cal va trebui să merg toată noaptea ca să ajung.
Nu, nu le vinde! Nu poţi! Nu sunt ale tale.
Calul era al meu. Chiar şi căruţa, mi se pare.
Jack, era o treabă simplă. Să vinzi carul, să cumperi paie
şi să reparăm acoperişul.
E timpul să-ţi iei în serios responsabilităţile.
Permiteţi-mi să vă demonstrez cât sunt de responsabilă.
Lăsaţi-mă să-mi cunosc viitori supuşi.
Lăsaţi-mă să umblu fără a trimite zece gărzi după mine pentru a mă salva.
Majestatea Voastră!
Ziua în care am pierdut-o pe mama ta a fost cea mai tristă din viaţa mea.
Nu vreau să te pierd şi pe tine.
Ziua cea mai tristă din viaţa mea a fost când l-am pierdut pe tatăl tău
din cauza ciumei, socotind şi plaga pe care am moştenit-o de la el.
Dacă aş fi un prinţ, mi-aş putea urma calea.
Mama îmi spunea că trebuie să mă mărit din dragoste şi numai când va veni timpul.
Vă rog, tată, lăsaţi-mă să vă arăt ceea ce sunt în stare.
Eşti prinţesa şi trebuie să rămâi în palat.
Te vei mărita cu Roderick, fără discuţie!
Dacă regele dispune!
Isabelle!
- Aşadar, aţi stors ceva de la el? - Nu, n-a deşertat sacul.
Te avertizez că te voi întreba o singură dată.
- Unde sunt boabele de fasole. - Trebuia să le lăsaţi îngropate unde erau.
Sunt fructul dăunător al magiei negre.
Când obscuritatea se va înfrupta din lumină, nu se va opri
până nu va înghiţi soarele.
Să nu speraţi că o veţi guverna.
Nu vom permite să se întâmple. E legământul nostru în faţa lui Dumnezeu.
E legământul vostru în faţa lui Dumnezeu? Mulţumesc.
Salută-L din partea mea.
Nu se întoarce. Chiar e un bătrân încăpăţânat.
Fii calm, nu te speria!
Ce este?
Bine, mă duc după el!
V-am văzut lumina.
M-am pierdut.
Poftiţi, intraţi.
Eu sunt Jack.
E o mare plăcere, Jack.
Ce faceţi afară pe vremea asta îngrozitoare?
Eram deja pe drum când s-a înrăutăţit.
- Şi aţi văzut lumina mea? - Da.
- Călătoriţi singură? - Deocamdată.
- O faceţi mereu? - Da.
- Ferma e a dvs? - Da! Nu! Aproape.
Unchiul meu şi cu mine suntem moştenitorii.
- Lucrăm singuri pământul. - Iar cărţile astea?
- Sunt ale mele. - Neobişnuit pentru un ţăran.
Haina face călugărul?
- Ce vă place să citiţi? - Îmi plac aventurile.
În cărţi sau în viaţă?
Cât va trebui să stau aici, voi citi cărţile.
Semnul de pe faţa dvs e fructul unei aventuri?
O încăierare azi la piaţă.
- Pentru ce? - Am vrut să apăr onoarea prinţesei.
A prinţesei? Sigur nu aţi citit în vreo carte?
- Cum de ştiaţi că era prinţesa? - Nu ştiam.
Am văzut o femeie ce avea nevoie de ajutor.
Doar când au venit gărzile mi-am dat seama cine era.
S-a întâmplat totul atât de repede!
Nu i-aş reproşa dacă nu şi-ar aminti de mine.
- De ce fugiţi? - Cine a zis că fug de ceva?
Probabil că am pierdut ceva, poate că sunt în căutarea unei aventuri.
Deocamdată, cursa dvs s-a oprit la lumina mea, alteţă.
Vă rog, ridicaţi-vă.
- Credeţi că sunt o nesăbuită. - Nu!
- Doar că... azi la piaţă... - Mulţumesc că mi-aţi apărat onoarea.
Aş face-o din nou.
Daţi-mi mantaua şi...
în aşteptarea unei aventuri...
- Uriaşii din Gantua. - Tatăl meu mi-o citea mereu.
Mie mama îmi citea poveştile.
Vă urez să găsiţi ce căutaţi, alteţă!
Spune-mi Isabelle.
Isabelle.
Nu!
Ajutor, repede!
Jack, scoate-mă afară! Jack, te rog!
- Jack, te-ai întors? - O, nu, nu, nu!
- Ce ai? Ce este? - Înălţimea. Nu-mi plac înălţimile!
Stai acolo! Vin!
E blocată!
Jack! Ţine-te!
NU! NU!
De ce aveţi brăţara fiicei mele?
În genunchi!
Nu! Vă jur! N-am furat-o!
A venit la mine căutând adăpost. Am încercat s-o ajut, Majestate.
Apoi, însă...
Însă?
S-a întâmplat asta.
O clipă. Te recunosc. Eşti cel din piaţă. Te cheamă Jack!
Ridicaţi-l!
Unde ar fi casa dumitale, Jack?
Elmont, adună-ţi cei mai buni oameni.
- Da, Sire. - Majestate, aş vrea să-l însoţesc.
Cu tot respectul, lord Roderick, misiunea va fi periculoasă.
Lăsaţi-o în seama oamenilor de arme.
Majestate, aş vrea să-mi arăt valoarea iubitei mele cât şi vouă.
Bine, dar aduceţi-o acasă.
- Jack! - Rămâi aici!
- Ce ai făcut? - Cine e omul acela?
E unchiul meu.
- Majestate, mă ofer voluntar. - Jack!
- Majestate, vă rog. - Atunci să mergem după soţie şi iubită.
Nu sunteţi...
Nu fiţi imprudent. Tânărul acela trebuie să vină cu noi.
E unicul martor şi ne va ajuta să facem elucidăm misterul.
- Majestatea voastră... - Nu, Elmont, Roderick are dreptate.
V-ar putea fi de folos. Şi acum plecaţi.
Fie ca Domnul să vă ajute să-mi aduceţi fiica înapoi.
- Ce-ţi închipui că ar fi sus? - Nu sunt superstiţios, Jack.
Eu nu-mi închipui niciodată, pur şi simplu sunt pregătit pentru orice.
- De exemplu, să întâlnim uriaşi? - Nu! Nu e adevărat.
- Ţi-e teamă de înălţime? - Nu, de cădere.
- Atunci să nu cazi. - Un bun sfat, sigur.
Să mergem, domnilor. Pornim!
Sper că nu te-ai alăturat nouă pentru a o impresiona pe prinţesă.
- Poftim? Nu! - Bine,
pentru că ai ajunge inevitabil într-un punct mort.
Roderick e hotărât s-o ia de soţie, iar legea interzice
căsătoria cu cineva din popor.
Mult noroc!
E rândul tău.
Curaj, Jack! Ce crezi că e? Haide!
- Vrei să te învăţ un truc? - Nu.
Când mi-e frică, îmi imaginez o mare felie de tort
ce pluteşte şi se unduieşte în faţa mea.
- Grozav. - Mulţumesc.
Ca o recompensă ce te aşteaptă şi e acolo la îndemână.
Perfect.
- O poţi vedea? - Nu chiar.
Atunci du-te şi-o ia!
Crawe!
- Am murit? - Nu, încă nu.
Ajutor!
Aici! Aici! A venit momentul să mai uşurăm încărcătură.
Ce faci? Nu! Te rog, nu!
Ce se întâmplă acolo?
- Wicke, te rog! - Îmi pare rău, băieţi!
Roderick, ce s-a întâmplat?
Frânghia s-a rupt!
Au căzut! Au căzut cu toţii!
- Isabelle! - Uitaţi ce chestie!
Dacă nu e în casă, ar fi putut lua-o pe aici.
Dacă ar fi coborât, am fi întâlnit-o.
Nu a încercat să coboare. S-a dus mai sus.
- De ce s-o fi făcut? - Poate că-i era frig sau foame.
Sau sete de aventură.
- Crawe, Bald. - Mulţumesc, domnule.
- E tot ce aveţi? - Restul a căzut cu oamenii mei.
Unde sunt boabele de fasole?
- Milord! - Doar trei persoane din Cloister
pot face să dispară careva.
Marele Cavaler, Marele Intendent şi Consilierul regal personal.
Din păcate, pentru tine, eu sunt toate trei.
Dă-mi-le! Haide!
Grăbeşte-te! Şi să n-aud niciun cuvânt sau tu şi unchiul tău...
- Crawe, ea a fost, nu? - Sigur că ea a fost.
- Deşteaptă fată. - Isabelle.
Aşa poate găsi calea de întoarcere.
Grăbiţi-vă sau rămâneţi în urmă!
- Poate a alunecat. - Da, poate au alunecat cu toţii.
Un alt semn. E neterminat.
S-a întâmplat ceva aici.
Isabelle! Isabelle!
Am un rău presentiment. Fata aia...
Se ascunsese aici. Careva a capturat-o.
- De ce spui asta? - Cartea pe care i-am dat-o.
- Uitaţi-vă şi câte ramuri rupte sunt! - Crawe!
Ceva enorm a scos-o. Are probleme.
Bald, du-te cu Wicke şi Roderick. Cercetaţi culmile.
Noi continuăm pe aici. Nu luptaţi dacă nu sunteţi constrânşi.
Amintiţi-vă că misiunea noastră este să salvăm prinţesa.
Din acest moment să ţinem cont că suntem pe un teritoriu ostil.
Şi că poveştile spuse de părinţii voştri sunt adevărate.
Mult noroc.
Îi este cuiva foame?
- Elmont! - Vin!
Elmont!
- Cuţitul! - Nu ajung la el! Ia-l tu!
Hai, băiete, taie!
Grăbeşte-te! Mişcă-te!
- Elmont, scoate-ne de aici! - Încerc. Vreţi s-o faceţi voi?
Tai-o!
Crawe, ce era?
Jack, coboară! Coboară! Mai repede! Coboară!
Nu pot!
- Trebuie să-l ocolim. - Excelenţă, rămâneţi să vă odihniţi.
Voi merge pe coamă şi voi căuta o cale, dacă există.
Apreciez grija. Mulţumesc.
O, uitaţi-vă! E Isabelle! O vedeţi? Acolo jos!
Unde?
- V-am găsit, Alteţă! Venim acum! - Unde?
- Acolo jos! - N-o văd.
- Roderick! - Da?
De ce urlă toţi înainte să moară? Nu cred că treaba asta poate...
Pune-mă jos!
Tu crezi în Dumnezeu?
- Răspunde! - Da, cred.
- Ai vrea să-L întâlneşti? - Încă nu.
Atunci răspunde-ne la întrebări!
Cum ai ajuns aici?
Nu voi răspunde. Ştiu ce s-ar întâmpla dacă v-aş spune.
Şi refuzul de a NU ne răspunde.
- Unde sunt ceilalţi? - Am venit singură.
Ne iei drept idioţi?
Dacă ai venit tu, mulţi alţii îţi vor urma!
Tu eşti o urmaşă a lui Erik cel Groaznic. Mărturiseşte!
A lui Erik cel Mare.
A fost cu mult timp în urmă.
Am devenit o legendă?
Am uitat trăsăturile chipului său.
Am uitat sunetul glasului său, dar nu vom uita niciodată
mirosul său urât.
Sângele ce vă curge prin vene vă trădează, Alteţă!
Fraţii mei,
în sfârşit, oamenii s-au întors.
Sunt mai urâţi decât îmi aminteam.
În venele lor curge sângele celui care ne-a ferecat aici.
- Erik cel Groaznic. - Bine ai venit.
De azi ne vom bucura de gustul dulce al răzbunării!
- Generale! - Fi, bună treabă!
- Pune-ne jos! - Ai răbdare, Crawe!
- Elmont, Crawe! - Alteţă!
- Prinţesă! - Ce drăguţă reuniune de familie.
Nu cred că ne-am prezentat.
- Câţi aţi venit? - Du-te dracului, uriaşule!
Taci, Crawe!
Cum aţi ajuns aici, sus? Unde-i calea pentru coborâre?
Sufocă-te cu oasele mele!
Nu!
- Ce se întâmplă aici? - E vreme cinei!
Meniul zilei e carnea de om.
- Câţi au venit? - Au spus că trei.
- Trei? Cum au reuşit? - Nu ştiu!
Poate că au zburat ca păsările.
Ba, nu! Cum ar fi făcut! Doar sunt proşti.
Să mergem. Mai întâi aş vrea să mă distrez.
Cum aţi ajuns aici? Spune-ne!
Altfel o vom mânca şi pe ea.
Nu, generale. Eu am găsit-o! Dreptul de a o mânca e doar al meu!
Cunoaştem cu toţii regulile vânătorii, Fumm!
- Pentru ea sunt alte reguli. - Eşti un general care abuzează de putere!
Nu eşti regele nostru!
Nu! Adevărul e că titlul acela e dreptul meu!
- Fo, Fi! - N-am avut de ales, generale Fallon.
Posedă... posedă... posedă coroana.
Da, coroana.
Făurită din aceleaşi material al inimilor voastre de piatră.
Legătura e foarte misterioasă.
Negarea coroanei înseamnă negarea existenţei voastre.
De aceea...
acum...
vă vreau îngenunchiaţi.
Mai jos.
Încă puţin.
Roderick!
Ridică-te în picioare, generale!
- Prizonieri din Gantua! - Excelent, Roderick! Acum eliberează-ne!
Acum vorbesc cu uriaşii.
Apropo, draga mea, nunta e anulată.
- Poftim? - Spuneam...
prizonieri din Gantua, vă aduc în dar libertatea.
În noaptea asta vom sărbătorim, dar mâine ne vom întoarce jos,
iar eu voi fi regele vostru.
Mai întâi vom cuceri regatul Cloister, apoi vecinii.
Cu timpul vom verifica mitul vikingilor al unor tărâmuri de dincolo de ocean.
- Roderick, eşti nebun! - Da.
Se pare că puterea mi-a băgat-o direct în cap.
Trădător blestemat!
Cum spuneam, îmbrăcaţi armurile, ascuţiţi săbiile,
pregătiţi-vă cu toţii pentru bătălie! Vom ataca în zori!
- Lăsaţi-mă să plec! - Taci!
Fii liniştită, prinţesă, se va rezolva totul!
Jack!
Aşadar...
- Eşti aici! - Pari surprinsă!
Suntem deasupra norilor iar ţie ţi-e frică de înălţime.
Nu mi-e teamă, doar că nu-mi plac marile înălţimi.
- Fee, Fi, Fo, Fumm... - Eliberează-l pe Elmont.
Jack!
- Nu vă temeţi, vă scot de aici. - Rezolvasem, Jack.
N-am fost atent doar o secundă. Am rezolvat.
Au! Fii atent!
- Cuţitul! - Luaţi-l!
L-am prins.
Elmont!
- Bună, mândruţo! - Nu!
- Lasă-mă! - Mi-au prins o ducesă odată.
Era rotunjoară! Tu eşti doar piele şi os.
Mi s-a spus că eşti prinţesă. Te voi despica până la măduvă.
Omoară-l, Jack!
Excelentă treabă, Jack! Ţine!
Mulţumesc.
Veniţi. Ştiu cum se iese de aici.
Unde-i Crawe?
- Generale Entin. - La ordine, Sire.
- Credeţi că ar trebui tăiat? - N-am mai spus asta, Sire.
Nu vreau să ştiu ce aţi spus, ci mai degrabă părerea dumitale.
Eu reflect asupra celor ce văd, Sire.
Când vedeţi vrejul acela, ce vi se pare?
O cale de urcare şi una de coborâre.
Şi mă rog, ca şi oamenii mei, ca fiica voastră s-o găsească pe a doua.
Dar dacă altcineva ar coborî înaintea ei?
Dacă s-ar întâmpla, nu ar exista om pe lume de la cel mai nobil la cel mai umil
dispus să fie rege.
Eşti dezamăgit, generale!
Se pare că oamenii nu fac parte din meniu în seara asta.
- Tu! - Eu?
Nu, nu! Tu!
Am o treabă pentru tine.
O privelişte unică, prietene.
- Ar trebui să oprească sângele. - Ce este?
Coada şoricelului, o plantă ce creşte oriunde.
Te va ajuta.
- Ştii multe despre natură. - Trebuie. Lucrez pământul de o viaţă.
Eu doar l-am deţinut.
Dacă n-aş fi fugit, nu s-ar mai fi întâmplat asta.
O prinţesă e o fiinţă inutilă.
Dacă nu ai fi fugit, Roderick ar fi cucerit regatul prin trădare.
Prin fuga ta vei permite lui Cloister să se apere.
Nimeni nu e inutil, cu atât mai mult prinţesa.
Trebuie să te întorci pentru că vei fi regină cândva
şi vei avea puterea să schimbi în bine lumea.
Imaginează-ţi câte lucruri drepte vei putea face.
Sunt cuvintele pe care mi le spunea mama.
- Nu mai sângerează! - Bine.
- Pe unde o luăm acum, Jack? - Urmăm calea apei.
Ne va duce la hotar.
- Aici e lăbuţa lui Roderick. - L-a trimis aici să blocheze intrarea.
- Am o idee. - Care?
Să trezim un gigant adormit.
Nu mi se pare o idee prea bună.
- E o idee proastă. - Ai mai ucis vreun gigant în trecut?
Iar tu, dacă ai ucis unul, te crezi deja un expert?
Mai înainte erai într-un cuptor.
Aşadar, imediat ce se îndepărtează o luăm la fugă.
De ce mi se întâmplă numai mie?
Ai reuşit, Jack! Ai reuşit!
Da, să mergem!
Prinţesă, Jack, mergeţi! Eu voi coborî imediat ce voi putea.
Poftim?
- Nu, Elmont, plecăm împreună. - Nu plec fără coroana aia.
Misiunea era alta. S-o găsim pe prinţesă şi s-o aducem înapoi.
Du misiunea la capăt tu.
Du-o tatălui ei şi lasă-l pe Roderick în seama mea.
- Da, dar... - Ai mai ucis un om?
Plecaţi.
Mulţumesc.
Ţine.
Îţi mulţumesc că mi-ai salvat viaţa.
- Acum eşti unul de-ai noştri, Jack. - Sunt onorat.
- Promiteţi-mi că vă veţi întoarce. - Promit.
- Plecaţi. Plecaţi. - Isabelle, vino.
A căzut din cer!
Înapoi!
- Generale Entin. - Da.
Tăiaţi-l!
Dar...
Legendele sunt adevărate. Pentru binele regatului, tăiaţi-l.
Trebuie să repet?
Iartă-mă, Isabelle!
V-aţi auzit Regele!
Îl tăiem!
Pentru cineva care nu e dornic de înălţimi
te descurci bine.
Am făcut o şmecherie ce m-a învăţat Crawe.
Care-i şmecheria?
Imaginează-ţi că sunt în faţa ta.
Ceva care să te facă fericită.
Pare destul de uşor.
Chiar este.
Ce-i aia?
Nu credeam să-mi lipsească.
Isabelle, înainte să te întorci în lumea ta...
Şi eu în a mea...
Orice s-ar întâmpla de aici înainte, vreau să ştii că cred că...
Uite luminile acelea! Ce-or fi făcând?
Sunt aprinse pentru noi. Ne aşteaptă.
Mai am nevoie de două.
Halt!
Daţi-vă la o parte! Lăsaţi-mă să cobor aici.
- Alteţă! - Desigur, Majestate.
E timpul coborârii.
Ajutaţi-mă!
- Noul rege ne cere ajutorul - Trebuie să-l aduceţi înapoi.
Să mergem, fraţilor.
- Să ne apucăm de treabă! - Sfărâmă tot!
Te credeai eroul în povestea asta?
Nu ştii că toţi oamenii speră să devină eroi?
Nu voi fi eroul, dar voi şti cum se termină!
Ajutor!
Ajutaţi-mă! Ajutor!
Nu!
Închinaţi-vă regelui Fallon!
O, nu!
Ţine-te!
Sire, repede!
Isabelle, ţine-te bine!
Eşti pregătită?
Sări!
Jack, strânge-mă!
A fost mai bine decât am crezut.
Salvaţi-vă!
Maiestatea voastră!
Tată!
Isabelle! Doamne, îţi mulţumesc! Credeam că te-am pierdut.
- Ceilalţi? Gărzile? - Doar Elmont a scăpat.
A rămas sus pentru a-l înfrunta pe Roderick.
- De ce? - Roderick v-a trădat, tată.
Avea coroana. Cea din legendă.
Şi voia să-i folosească pe uriaşi pentru a cuceri Cloister.
Roderick? I-aş fi încredinţat regatul meu.
Şi mai rău, i te-aş fi încredinţat. Isabelle, îmi pare atât de rău!
- Nu mai contează acum! - Ai de călărit până la castel.
- Ia-ţi armura. - Unde e Jack?
- Cine e Jack? - Băiatul care a coborât cu mine.
- Cel care m-a salvat. - Tânărul fermier?
Jack! Am două vorbe pentru tine.
- Am trimis sus cei mai buni soldaţi. - Toţi sunt eroi, Sire.
Da, dar tu mi-ai adus-o înapoi pe Isabelle.
Ca rege ştiu cum să te răsplătesc.
Ca tată, n-aş putea s-o fac îndeajuns de bine.
Sunteţi generos, Majestate. Nu puteam spera la mai mult.
Aceeaşi armură. E drăguţă.
- Eşti foarte frumoasă. - Mulţumesc.
Te aşteaptă, dar...
pentru a-ţi aduce aminte de mine.
Nu-mi trebuie ajutor pentru a-mi aminti.
- Adio, Alteţă. - Jack, ţi-am mai spus...
Isabelle, e timpul să plecăm.
Nu acum.
Ce? Ce este?
Sunteţi pregătiţi, fraţii mei?
Vine, auziţi?
Iată tunetul ce va cutremura pământul.
Fee, Fi, Fo, Fumm!
Toţi cu mine la "Înainte, jos!"!
- Să nu uiţi, Fallon, prinţesa e a mea. - La comanda ta.
Ce bine-mi pare să te văd!
Vin de departe. Am o poveste să-ţi spun.
La ce te gândeşti?
La nimic, tată.
În sfârşit ne-am întors acasă.
Vin uriaşii!
Călugării nu mai bat clopotul de...
Nu l-am mai auzit înainte.
Fugiţi!
Jack!
- Jack! - Ce strigă!
Uriaşii! Uriaşii!
Prindeţi oamenii!
Tată!
Dă-te la o parte!
Regele vine galopând!
- Podul va rămâne jos până la ordinul meu! - Domnule!
Fierarii la posturi! Vărsaţi uleiul!
Fiţi pregătiţi!
Aşteptaţi ordinul!
Aşteptaţi ordinul.
Să ardă uleiul!
- Ridicaţi podul! - Stai!
Ridicaţi-l!
Fugi, băiete!
Grăbeşte-te, Jack!
Aşteptaţi!
- Sări! - Jack!
Artileria, înainte!
Ţintiţi!
Trageţi!
- Şi acum? - Ia cârligul.
Grăbiţi-vă, soldaţi! Ridicaţi podul şi blocaţi-l!
Nu-i va opri pentru mult timp.
Jack!
Isabelle!
Arcaşii pe metereze!
- Prinţesă! - Elmont, aţi scăpat!
- Jack, a fost cât pe ce! - Da.
- Elmont! - Majestate!
- Roderick? - Roderick e mort.
- Coroana? - Mă tem că e în mâna uriaşilor.
Isabelle, în camerele mele e un tunel ce duce în turnul Cloister.
Vei găsi un far. Aprinde-l şi avertizează celelalte regate.
Bazează-te pe noi, tată!
Jack, ai grijă de ea.
Haideţi, oameni buni, trageţi!
- Trageţi, trageţi! - Ăştia trebuie eliminaţi!
Mai vreau alte braţe ca să tragă!
Opreşte-te aici, Jack!
Vino cu mine.
- Ce este? - O scurtătură.
- Către porţi! Haideţi! - Da, Majestate!
Grăbiţi-vă!
Unde suntem?
În vechiul cimitir al familiei regale.
Coridorul acesta trece pe sub cetate.
- Ne ascundeam când ne jucam. - Mulţi strămoşi.
- Da, ştiu. - Unul e profanat.
Da, nu sunt singura care ştie jocul ăsta.
Trageţi tare, fraţilor! Nu vă este foame?
- Rezistaţi! - Trageţi! Trageţi!
Cu putere! Nu vreţi să mâncaţi? Trageţi!
Duceţi-l în faţa porţii sud! Postaţi-l şi încărcaţi-l!
Sunteţi gata! Ţintiţi în sus!
Lansaţi!
Trageţi!
Toţi la funii! Trageţi!
Încă!
Ce-aţi aflat sus? Uriaşii nu au slăbiciuni?
Cu toţii!
Nu prea multe, nu.
- Parcă sunt la mine acasă. - Jack, haide!
Aştepţi pe careva?
Fugi!
Rezistaţi! Nu slăbiţi funiile!
Fixaţi-le din nou!
Nu slăbiţi funiile!
Simt mirosul victoriei!
Mă ocup eu!
Feriţi-vă!
Mirosul tău e slab, prinţesă,
amestecat cu fum şi mirosul de ars care umple aerul!
Dar putem oricum simţi...
frica.
Cât le place oamenilor să se imortalizeze!
Au impresia că sunt nemuritori!
- Fugi! - Ea e a mea!
Jack, grăbeşte-te!
- Aici ia sfârşit stirpea ta, prinţesă. - Pune-mă jos!
Jack, nu!
Cine eşti?
Mă cheamă Jack, monstrule!
Încearcă să nu te usuci când te înghit, păduche!
Jack!
Aşa! Încă o dată! Sunt terminaţi!
Curaj, fraţilor! Cu toţii împreună!
Trage!
Închideţi gratiile!
- Gărzi! Duceţi-i în loc sigur! - Nu vă hazardaţi!
Retragerea! Linie defensivă!
Mai în spate! Nu cedaţi, oameni buni!
Bucuraţi-vă de miros, fraţilor!
- Nu salivaţi când tremură? - Da!
Să-i ciopârţim! Să le reducem statura!
Am pe careva în spatele meu?
Se întoarse în Gantua hoarda cea sumbră
şi boabele de fasole tăiate de spadă
Regele apoi vru abrogată legea ca fiica sa un nobil să ia.
Şi într-o nuntă până dimineaţă Isabelle se mărită cu eroul fermier.
Ai sărit o parte. Ce se întâmplă mai înainte?
Ce se întâmplă? S-au curtat o perioadă şi...
Nu partea aia. Ce se întâmplă cu coroana?
Nu ne-ai mai spus ce s-a întâmplat cu coroana.
- Coroana? - Da, dar dacă uriaşii s-ar întoarce?
Fiţi liniştiţi că e bine păzită.
- Ne mai spui o dată povestea uriaşilor? - Iar?
Bine, dar ajunge pentru azi.
Fee, Fi, Fo, Fumm...
De unde vine tunetul nu întreba,
de ce turmele se pierd,
de ce păsările renunţă la cânt.
Degrabă întoarceţi-vă la ferma voastră
căci monştri cutreieră prin marea Britannie.
E tunetul de care ne temem... Turmele de oi se ascund...
Păsările nu mai cântă...
- Cutreierăm Britannia... - Sau într-o groapă...
Ne vom ospăta cu oasele sale...
- Şi un cal... - Iar el luă calul şi fugi la târg...
- Nu era o vacă? - O vacă?
Exact! O vacă.
La târg întâlni un bătrân ce-l convinse să-i vândă vaca pe boabe de fasole magice.
- Ai spus că era o vacă şi un bob de fasole. - Boabe de fasole magice.
- De unde ştia? - Păi, Jack nu era prea isteţ...
Tatăl său aruncă pe fereastră unul din boabele de fasole...
Nu! Mama sa a făcut-o! Iar boabele erau trei.
Fie! Mama lui a aruncat trei boabe de fasole de la fereastră.
Trei plante uriaşe crescură până dincolo de nori...
Monştrii cutreieră Britannia...
După furtul bijuteriilor coroanei din abaţia din Westminster, în secolul 14,
guvernul englez le-a recuperat şi le-a adus aici, în Turnul Londrei.
Aici au rămas în custodie permanentă. Bine, permiteţi-mi să trec.
Acum vom continua cu Tower Green. Prin ce e faimos Tower Green?
traducerea şi adaptarea după sonor dani67.titrari.ro.team
titrarea manuală dani67.titrari.ro.team
Traducerea după dublajul în limba italiană
www.titrari.ro
Sincronizarea: sky @ www.titrări.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player