Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
N-are logică.
Nu înţeleg cum s-a întâmplat aşa ceva.
Nu ştiu ce-o să mă fac.
Asta a fost viaţa mea, iar acum s-a dus.
Nu ştiu ce-ar trebui să fac.
Nu ştiu altceva în afară de Pendleton Industries.
Iar acum mi-au luat tot.
Când cineva îmi vede o slăbiciune, transform slăbiciunea în forţă.
Danica, tu eşti puternică.
Eu n-aş putea să fac aşa ceva.
Poţi visa să-ţi schimbi viaţa
dacă lupţi pentru actul de proprietate al terenului, Clarinda.
Dar poţi s-o faci doar dacă Bartholomew nu mai trăieşte.
N-o să mai pui mâna pe actul de proprietate.
N-o să permit aşa ceva.
Lasă arma, prostuţo.
Ai grijă, Bartholomew.
Ridge e pe drum.
Şi e încă îndrăgostit de Clarinda.
Iar Jared mă iubeşte pe mine.
Clarinda,
e adevărat.
Am venit pentru tine.
INSPIRAT DE POVEŞTILE ADEVĂRATE ALE UNOR FEMEI CURAJOASE
UNA ÎN MOD DEOSEBIT
Aceasta e povestea lui Joy, narată de mine, bunica ei.
La început de drum, visăm cu toţii cum va fi viaţa noastră.
AUTOBUZE ŞI CAMIOANE LA RUDY
Visul lui Joy a început în acest service auto al tatălui său.
Jackie, Jackie, bo-backie Banana-fana, fo-fackie
Fee-fi, mo-mackie Jackie
Nepoata mea avea o prietenă de suflet, Jackie.
Joy, Joy, bo-boy Banana-fana, fo-foy
Dârdâi în pantofi
Şi stau frumos în poză
O soră vitregă, Peggy.
Un câine.
E în regulă.
Un tată.
O mamă,
care e fiica mea.
O bunică. Eu.
Construia tot felul de lucruri frumoase în camera ei.
Fermecătoare.
Unora le place să construiască.
Au răbdarea şi concentrarea necesare pentru a plăsmui lucrurile cu propriile mâini.
Joy făcea parte din categoria de oameni care se bucurau să creeze lucruri.
Şi deschid poarta spre pajiştea mare şi verde.
M-am dus în pădure.
Şi am învins multe pericole.
Un lup
şi alte lucruri înfricoşătoare.
Şi apoi am început să-mi construiesc o casă,
unde să locuiesc
şi să fac creaţii pe care să le vadă
şi să le aibă toată lumea.
Poate şi pentru prinţul şi prinţesa
care locuiau în partea cealaltă a pădurii, la castel.
Vezi?
Şi erau îndrăgostiţi.
Şi poate mă invită la ei,
datorită lucrurilor pe care le-am creat.
Ai nevoie de un prinţ frumos. De-asta ai nevoie. De un prinţ.
Nu, n-am nevoie de un prinţ.
E o putere specială. N-am nevoie de un prinţ.
Fiica mea, Terry, e divorţată şi stă singură în cameră,
uitându-se la telenovele.
Poţi visa să-ţi schimbi viaţa
dacă lupţi pentru actul de proprietate al terenului, Clarinda.
Am ceva pentru tine.
Vai, Danica...
Tu eşti puternică.
Eu n-aş putea să fac aşa ceva.
Am simţit mereu că eu trebuia s-o încurajez.
Aşa că i-am spus...
O să creşti şi o să devii o femeie puternică şi inteligentă,
o să mergi la facultate, o să cunoşti un tânăr drăguţ, o să ai copii frumoşi
şi o să construieşti lucrurile minunate pe care le faci în cameră.
Da?
Ce s-a întâmplat cu visurile fetei?
Priviţi în continuare.
Mamă, nu găsesc şnurul cu legitimaţia de serviciu.
Fără el, n-o să mă lase să trec de controlul de la aeroport.
Joy, nu-ţi găseşti şnurul? Pot să te ajut eu?
Nu, dar...
Ascultă-mă, scumpo.
Ştiu că viaţa n-a fost aşa cum am zis noi, de multe ori, că va fi.
Şi nu pot spune că ai toată viaţa înainte,
dar mai ai totuşi o porţie destul de mare.
Speranţa nu moare niciodată.
- Mulţumesc, Mimi. - Cu plăcere.
Mamă, ia uite ce am găsit!
Ce e?
Cum adică ce e?
Zgarda pentru câini pe care am inventat-o la liceu.
Nu ştii că Mitzy s-a sufocat de câteva ori?
Am inventat o zgardă cu desprindere rapidă,
să nu se mai sufoce câinii,
şi am acoperit-o cu bandă reflectorizantă. E şi zgardă antipurici.
Poate n-ar mai fi trebuit să mă grăbesc la lucru
dacă mi-ai fi brevetat invenţia.
Creatoarea Joy! Creezi mereu câte ceva, scumpo.
Cum aş putea să-mi amintesc totul?
Acum brevetul pentru zgardă îl deţine firma Hartz.
Nu ştiu cum se obţine un brevet.
Ce miroase aşa?
Cum a ajuns iaurtul pe jos, mamă?
Mă întrebam de unde vine mirosul.
Începuse să mucegăiască, ce Doamne iartă-mă!
Ba da, fiindcă nu pot permite să fiu călcată aşa în picioare.
Joy, uite cine s-a întors! Uite!
Da, s-a întors Bartholomew.
Nu.
Parcă Bartholomew murise.
Şi sunt o fantomă.
S-a întors ca fantomă, cu puteri şi mai mari.
Fantomă, pleacă!
Am puteri şi mai mari acum.
Nu mai suport. Cum e posibil aşa ceva?
Nu te apropia de el!
Clarinda, nu ştii ce-ţi poate face o fantomă!
Chiar şi dincolo de mormânt.
Vă duce bunica la ziua de naştere, da?
În cinci minute.
Bună! Ce faceţi aici?
Ţi-l aduc înapoi. Nu-l mai vreau.
Poftim?
E sărit de pe fix.
N-are unde să stea.
Locuieşte la mine de doi ani.
Tată, îmi pare rău.
Dar ştii că stă Tony la subsol.
Fostul tău soţ n-ar trebui să locuiască la subsol.
Nu aşa se divorţează.
Bine. Nu ştiu unde o să te cazez.
Tată, nu te duce acolo. E mama.
Poţi să ţi-l iei înapoi, Terry. Nu-l mai vreau.
Ce ţi-a plăcut mai mult cu Sharon?
Tată, nu răspunde.
Mergeam la Muzeul Metropolitan de Artă.
- Ce-ţi plăcea la muzeu? - Ce-mi plăcea? Îţi spun!
Îmi plac statuile antice romane, îmi place armura medievală,
îmi plac bijuteriile etrusce.
- E numai praf şi moarte. - Îmi place să mă duc la cafenea,
să-mi iau un espresso, un sandviş, asta îmi place.
Ai mâncat un sandviş într-un coşciug, Rudy.
- Într-un coşciug prăfuit şi plictisitor. - De ce m-ai mai întrebat?
Ce, eşti nebună?
Parcă aş discuta cu un om de la balamuc.
Şi, căpitane Jack? Ce-ţi mai plăcea?
Acum sunt căpitanul Jack. Bine.
Căpitanul Jack, un dobitoc zburător.
Şi tu ştii ce eşti? Eşti ca o scurgere de gaze.
- Nu te simte şi nu te vede nimeni... - Ba nu!
- ... dar ne omori încet pe toţi. - Retrage-ţi cuvintele
şi zi ce ai mai făcut cu Sharon.
Creatură din Laguna Neagră.
Nu! Încheiaţi discuţia!
- Plec. Succes! - Doamne, începe!
Atenţie, Joy! O să-i sară ţandăra!
Tu vrei să mă faci să-mi sară ţandăra. Asta faci de obicei...
Ai grijă la porţelanuri!
- Terry, îţi place ăsta? - Nu, tată!
Ia uite cum îmi sare ţandăra!
- Nu! - Ce zici de asta?
Asta înseamnă să-mi sară ţandăra!
- Tată, încetează! - E sonat, Joy!
E un om sonat!
- Eu sunt sonat? - E un om ţicnit!
Exact, sunt ţicnit.
Tu mă ţicneşti!
Iartă-mă, scumpo.
Nu-mi place să fac asta.
N-ar trebui să vezi aşa ceva.
Îmi pare foarte rău. Îmi cer sincer scuze.
N-o să se întâmple, da? Avem alţi...
Strâng eu aici.
Nu, tată, nu mai strânge.
Termină. Lasă aşa, da?
Lasă, o fac eu. Vreau doar să pleci din camera asta.
Mulţumesc.
Bună, copii! Scuzaţi-ne că am ţipat.
Vă duce Mimi la ziua de naştere, da?
Bună, scumpii mei!
- Iar ai spart nişte chestii. - Aşa e.
Am spart nişte chestii, dar bunica n-avea dreptate.
Nici eu n-aveam, dar ea, mai mult.
Bunicul va locui cu noi o perioadă.
Ura!
Bunicul doarme la noi! Ura!
Sharon nu spăla rufele separat. Albiturile erau mereu gri.
Dar tu ai mâini de aur, scumpo. Pot să ţi le dau ţie?
Bine, le spăl eu. Ia-ţi geanta.
Şi actele mele? Registrele contabile?
Sunt la mine. Ţi le aduc mai târziu.
- Te iubesc, bunicule. - Şi eu.
Ţi-am calculat impozitele şi salariile.
Cânţi prost!
Ce caută aici?
Ni l-a adus Sharon înapoi.
Stă la noi până-şi găseşte altă iubită sau altă locuinţă.
Ştii cum stă treaba.
Tată, sus!
Să ştiţi că nu aşa se divorţează.
Mă înveţi tu cum se divorţează?
Eu aduc bani în casă, Tom Jones. Am o afacere.
O ajut pe Joy cu ipoteca. Tu ce faci?
Cânţi noaptea la clubul Angelei Starpoli.
Te tot dau afară de la Campbell's Soup.
O să împart subsolul.
Sunt divorţat. Pot să fac ce vreau, Rudy.
Nu aşa se divorţează.
O să întârzii la lucru.
Încercaţi să nu vă luaţi la harţă în faţa copiilor.
Măcar nu fizic.
Rudy, vezi ăsta? Microfonul ăsta?
Dacă-l atingi, eşti mort.
Bine. Plec.
Încercaţi să nu vă omorâţi cât sunt plecată.
Ai înnebunit. E numai vina ta!
Clarinda! Nu!
Clarinda, s-a întâmplat un lucru groaznic! Nu te apropia de el!
Doamne! Credeam că l-am reparat.
Bravo, Joy! Bravo ţie!
Peggy? Ce cauţi aici?
Ce te-a apucat? O trimiţi pe bunica Mimi, cu reumatismul ei,
să-i ducă la petrecere?
Mă descurc.
S-ar simţi mai bine cu mine, cu mătuşa Peggy.
Dar eu n-am fost aşa de fraieră să mă mărit aiurea şi să fac doi copii.
N-o băga în seamă pe sora ta.
Trebuie să vorbesc cu tata despre firmă.
Vii să-mi aduci registrele la service?
Da, le aduc mai târziu. El e la subsol.
Glumesc şi eu.
Ştiu.
Copii, facem ceva distractiv mai târziu, da?
Facem ceva distractiv şi acum.
V-am găsit bagajul, dar e în Cleveland.
Acum trebuie să-l aducem la New York.
Fac plângere.
Soţul meu are nevoie de medicamente.
Cum te numeşti? Joy?
Nu pari prea veselă azi.
Poate că nu sunt veselă azi.
- Joy, vor să te coboare în grad. - Ce faci?
Auzi? Du-te să vorbeşti cu şeful.
Vom face nişte schimbări. Va trebui să lucrezi de noapte.
- De noapte? Nu pot. - Reducem şi salariile.
- Am doi copii. - Îmi pare rău.
Succes!
Pa, Susan!
Nu plătesc nişte piese pe care nu le-am primit.
Pe lângă asta, vrea să fie plătit.
Nu trimite factură şi n-a trimis nici marfa.
O firmă îşi reorganizează activitatea
Dar de ce n-a trimis factura? Să trimită factura şi-l plătesc.
Da. Exact. Să trimită factura.
Bună. Vreau să-ţi mulţumesc că mă ajuţi cu ratele la casă.
Bine.
Am făcut calculele şi bilanţul.
Mulţumesc.
Îmi pare rău că nu merge treaba.
Cred că e din cauza tirului de agrement.
Cum de e încă legal?
- Ce pot să fac? - După atâţia ani?
E treaba lor.
E proprietatea lor. Poliţia îi lasă în pace.
De ce? Crezi că e din cauza lor?
Nu cred că ne ajută.
Dacă vrei să ajuţi, de ce nu vii să te ocupi tu?
Mi-ar plăcea să ne extindem. Să mă îmbrac la costum.
Să mă duc să închei contracte.
Da, aici numărul 9873. Verificam cutia poştală.
Despre ce e vorba?
Da, am pix. Care e?
13-14. Atât?
Mulţumesc.
Despre ce era vorba?
Un număr cu taxă.
Cum adică?
O agenţie matrimonială pentru văduve şi văduvi.
O agenţie matrimonială?
Nu eşti nici văduvă, nici văduv.
Care e diferenţa? Sunt singur.
Mă întâlnesc cu femei drăguţe. Poate ne îndrăgostim.
Trebuie să mă îndrăgostesc, altfel nu mă interesează. Ştii.
Te ştiu, tată.
Sharon nu era potrivită pentru el. E bine să cunoască pe cineva nou.
- I-am luat haine noi. - Bine.
- Alo? 7633? - Bine.
- Bine. Te iubesc. Pe curând! - Da?
Pa!
Bună! Sunt 9833.
Bună! Ce mai faci?
Ce voce frumoasă!
Mulţumesc.
- Ai accent! - Da.
Sunt din Italia.
O europeană!
Cum te numeşti?
Eu mă numesc Rudy. Tu?
Trudy.
- Glumeşti? - Nu.
Te numeşti Trudy?
Da!
Rudy şi Trudy. Îmi place.
Hai să vedem când ne putem întâlni.
Bună idee! Hai să luăm cina împreună.
- Pot să vin să te iau. - Bine.
Am un Mercedes verde.
Bine. La 18.30? Te aştept.
Ciao.
Succes la întâlnire, tată!
Mulţumesc. Sunt emoţionat.
Cum te îmbraci?
Îmi pun puloverul Polo Ralph Lauren.
Şi te dai cu toată sticluţa de parfum?
Tony!
Miroşi ca bunică-mea. Miroase ca bunică-mea.
Te rog. Nu mă enerva!
Nu mă stresa. Trebuie să fiu relaxat.
- Acum eşti stresat? - Da. Din cauza ta.
- Încetaţi! Vă rog. - Te enervez eu?
Mă aşteaptă trăsura.
Întâlnire plăcută.
Urează-mi noroc.
N-ai nevoie.
Joy, apa!
Unde sunt butonierele mele?
Mami, vino să-mi citeşti!
În cinci minute, Cristy!
Iar, mamă?
Da, stai acolo. Stai comod?
De câte ori să-ţi spun să nu-ţi mai cureţi periile în chiuvetă?
Danica zice că o doamnă adevărată nu aruncă nimic în toaletă.
Şi sunt de acord.
Da? Cheam-o pe Danica să-ţi desfunde ţevile!
Danica îşi orientează puterea unde vrea ea.
Asta e puterea Danicăi.
Doamne!
Dacă se înrăutăţeşte situaţia,
va trebui să te mutăm în altă cameră.
Fără televizor.
S-ar putea să fie înfricoşător pentru tine.
Ajută-mă, Joy. Ăsta e bârlogul meu confortabil.
Va trebui să chemăm un instalator.
Cum?
Un... Un bărbat, în camera mea?
Nu mai cunosc alte instalatoare, în afară de mine.
Nu poţi să repari tu, Joy?
Mă depăşeşte.
Mulţumesc, Joy.
"Cicada e o insectă zburătoare mare, de circa 5-7 cm.
"Emite un sunet de până la 120 de decibeli, mai tare ca unele telefoane.
"Trăieşte jumătate din viaţă deasupra solului, evitând animalele de pradă."
Voiai să-ţi citesc cartea asta, Cristy?
Cine ţi-a cumpărat-o?
Mătuşa Peggy.
Zice că îmi plac cicadele fiindcă fac zgomot
şi casa mi se pare mai puţin solitară.
Mătuşa Peggy îţi bagă în cap că ai o casă solitară?
Mătuşa Peggy îmi spune multe lucruri.
Te rog să citeşti mai departe.
N-o asculta prea mult pe mătuşa Peggy.
De ce?
"Cicada, un simbol al renaşterii în multe ţări,
"sapă în pământ şi stă îngropată pe o perioadă de până la 17 ani."
Ce număr aleatoriu! De ce 17 ani?
Nici măcar nu scrie de ce.
Înţeleg timp de patru anotimpuri,
dar de ce să se ascundă 17 ani?
E tulburător. Nu mai citesc.
Oricum ţi-e somn. Ar trebui să ne culcăm.
Vreau să dorm cu bunica.
Nu, du-te sus, în camera ta.
O vreau pe bunica.
Bine, ai grijă. E o gaură aici.
Mă întind puţin.
Parcă aş fi la închisoare.
Nu, Bartholomew e fostul puşcăriaş.
Iar Clarinda nici nu ştie.
Dar Danica e pe urmele lui.
Dau toţi vina pe Clarinda, dar Danica o să-i dea de cap.
Nu. Nu.
Da. Tu ai fost Clarinda.
O să-i dau eu de cap.
Ai făcut nişte greşeli groaznice.
A fost Clarinda!
Ia uite cine a venit!
CLOROFORM
Ne-am adunat azi aici, ca să ne amintim de ceea ce s-a pierdut
acum 17 ani.
Îţi aminteşti?
Peggy vine cu mine.
Joy îşi petrece jumătate din timp cu noi.
Luăm şi pădurea ei din hârtie.
E lucrul ei special şi trebuie să rămână aici.
Nu, eu...
Joy.
Joy, trezeşte-te!
Sună cineva la uşă.
Jackie!
Doamne, ce bine că eşti tu!
Ce s-a întâmplat? Eram îngrijorată. Nu te mai vede omul.
N-ai venit la şedinţa cu părinţii.
Ştii că mama înfundă chiuveta cu părul din periile de păr?
Ţevile din camera ei?
Da. A făcut-o iar.
Iar?
Da, şi a trebuit să fac o gaură în podea.
E o gaură uriaşă în podeaua camerei mamei mele şi eu n-am un sfanţ.
Tata munceşte mult. A avut nişte neplăceri.
Sper să-şi facă altă iubită şi să plece de la subsol.
Stă la subsol cu Tony?
Da. Şi se urăsc.
Da.
E un dezastru. Se ceartă întruna.
Nu ştiu ce să zic...
Dar tu ce mai faci? Ce fac ai tăi?
Sunt bine cu toţii.
Şi serviciul?
Dacă nu-mi convine, trebuie să-mi găsesc altul.
Ce ni s-a întâmplat, Jackie?
Visam atâtea lucruri...
Am impresia că acele visuri se îndepărtează tot mai mult.
Mai ştii seara petrecerii unde a început totul?
Cânta orchestra.
Era aşa de palpitant...
Joy, ai venit!
Mă bucur că ai venit! El e prietenul meu, Andre.
- Bună, Andre! - Încântat!
Andre, ea e prietena mea din copilărie, Joy.
Vino!
- Uau! - Uite cursul meu de muzică.
E un curs?
Da!
Nu aprinde luminile căci nu vreau să văd
Mama mi-a zis să nu vin
- Sunt buni! - Da. Trupa profesorului.
Mama mi-a zis să nu vin
A zis : "Nu aşa trebuie să te distrezi, fiule"
Mama mi-a zis să nu vin
- Cine e tipul chel? - Profesorul de muzică.
Şi are... E casa lui?
- Da, e casa lui. - Mamă!
E din Venezuela.
- Şi tipul ăla cine e? - Da.
Fiul profesorului de muzică.
Doamne!
Dansezi. Aşa.
Şi acum ce fac?
- Dansezi. - Nu.
- Să-ţi arăt casa tatălui meu. - Poftim?
Da, da.
Vreau să devin cântăreţ.
Serios?
Da. Voi fi următorul Tom Jones.
Eşti ambiţios. Există doar un Tom Jones.
Ştiu, dar nu trebuie să te descurajezi.
Trebuie să-ţi cultivi pasiunea.
Aşa e.
Asta m-a învăţat tatăl meu.
Şi tu?
Am inventat o zgardă pentru câini şi vreau s-o brevetez, dar nu cred că voi reuşi.
Am fost şefă de promoţie în liceu.
Am intrat la o facultate din Boston,
dar stau aici, fiindcă părinţii mei divorţează
şi eu rămân să o ajut pe mama.
Îl ajut şi pe tata cu firma lui. Sunt contabila.
Ţi-ai lăsat puţin visele deoparte.
Nu?
Îmi place cum sună aşa.
Cântecul va fi în musical.
Ar trebui să-l cântăm împreună.
E foarte frumos.
Hai!
- Nu. - Bine.
I-a dat fetiţei mele puţin elan exact când avea nevoie.
Ce faci? Tony.
A convins-o să cânte în musical, ceea ce n-ar fi făcut niciodată.
Eşti aşa de deşteaptă şi de frumoasă... Nu... Eu nu...
Te puteai mărita cu oricine.
Cu un doctor, cu un avocat, un om de treabă, nu cu...
Nici nu ştiu cum să-i spun.
Chiar vrei să vorbim despre asta acum?
Nu e prea târziu.
Tată.
Haideţi!
Mai gândeşte-te.
Tată!
Noi suntem o familie iubitoare, trainică.
Sunt căsătorit cu soţia mea...
Am şi eu un discurs.
N-a terminat, tată.
Acum a terminat.
Am avut două căsnicii eşuate.
Fiica mea din prima căsătorie, Peggy,
se ceartă des cu fiica mea din a doua căsătorie, Joy.
Am fost căsătorit cu mama lui Joy timp de 18 ani mizerabili.
Tată! Eşti rău! Ia loc.
Dar am scăpat acum.
Şi, în sfârşit, am cunoscut-o pe Sharon, lumina ochilor mei.
- În cinstea ta! - Tată!
Eşti omul meu!
Închin în cinstea ta!
Tată! Încetează!
- Termină! - Rudolph, te rog! Ajunge!
- Eşti mulţumit acum? - Destul de fericit.
Ia uite ce am găsit!
Paharul divorţului.
Salud.
Le dau 50% şanse de reuşită.
Salud şi distracţie plăcută tuturor!
Tony, trezeşte-te!
Te rog! Cristy n-a mâncat, trebuie să-l schimb pe Tommy.
Cristy, ce faci?
- I-am zis şefului că te duci la lucru. - De ce ai minţit?
- Îţi pierzi iar serviciul! - Nu, mi-e rău, scumpo.
Nu ţi-e rău, eşti mahmur!
Eu nu sunt genul ăsta de om. Eu sunt cântăreţ!
Nu câştigi bani din cântat!
Urcă-te imediat în maşină şi du-te la lucru!
Vrei să mă transformi în ceea ce nu sunt!
Nu mai pot! Nu mai pot, Tony!
Îmi ies din minţi!
Nu vreau să ajungem ca ai mei.
Timpul merge înainte.
Timpul merge înapoi.
Timpul stă pe loc.
Sunt conform profilului sau te-am dezamăgit?
Glumeşti? Eşti o banană flambată cu mult rom.
Eşti o călătorie spre Lună pe aripi diafane.
Vai! Ce poetic şi ce romantic eşti!
E adevărat!
Ca răposatul meu soţ, Morris.
Morris. Deci el era american şi tu, italiancă. Cum de te cheamă aşa?
Numele meu italienesc e Geltrude.
Geltrude.
El îmi spunea "Trude", apoi "Trudy", mai americanizat.
Trudy.
De ce nu vii cu familia ta pe barca răposatului meu soţ?
Adu-ţi şi copiii, şi nepoţii.
E o barcă cu motor?
Nu, e o barcă cu vele, de 17 m lungime.
- E mare. Foarte mare. - Da.
Mi-ar face plăcere.
Aducem ceva bun de mâncat, de băut. O să fie frumos.
Da, dar n-aduceţi vin roşu, să nu păteze puntea din lemn de tec.
E un lemn valoros.
Bine, am înţeles. Fără vin roşu.
Am adus vinul roşu!
Nu, îmi pare rău. Nu accept vinul roşu pe punte.
Fără vin roşu, Tony.
De ce? E un vin formidabil!
Ce caută Tom Jones aici? Cine l-a invitat?
A venit să mă ajute cu copiii.
Am adus-o pe Peggy ca să te ajute.
Peggy le spune copiilor mei lucruri urâte despre mine.
Le spun şi lucruri frumoase.
E un vin formidabil.
Şi tu vorbeşti cu accent!
Da.
De unde eşti, paesano?
Paesano? Nu-l încuraja, te rog.
Sunt din Venezuela, scumpo.
Ştii cântecul ăsta?
Înţeleg de ce-l mai iubeşte!
Hai, urcă la bord!
- O să iasă dezastruos. - Tată.
Noroc!
M-am îmbrăcat să merg cu barca, dar nu m-am gândit c-o să fie frig.
L-am cunoscut pe Morris la Milano, unde îşi prezenta colecţia de costume de baie.
Spunea : "Navigarea pe timpul iernii
"seamănă cu viaţa în lumea comerţului."
Nu!
Puntea din lemn de tec a lui Morris!
Da. Ce aventură! Minunat.
Felicitări, Tom Jones!
Trudy, ştiu că e supărător, dar Morris n-ar fi zis că face parte din aventură?
Da, ai dreptate. Nu e mare scofală. Probabil râde din rai.
Ar fi trebuit să folosim pahare de carton.
Dar nu e acelaşi lucru.
Îţi trebuie un pahar frumos pentru un vin bun.
Vai!
Ia uite, i-a rămas un ciob în palmă.
Eşti bine, scumpo?
Se gândeşte la ceva, Tony.
O spiră. O spiră continuă.
Vorbeşte singură. E ciudat.
Ar trebui să te duci la culcare.
Dacă ar fi o spiră continuă... Da.
Bună seara, sunt Touissant.
Touissant? Cine e?
Nu mă caută pe mine. Pe tine?
Nu, nici pe mine.
Instalatorul.
Ce caută aici?
Ce crezi? Terry.
Terry.
Nu, stai! Ce se întâmplă? Ce caută acest bărbat în camera mea?
Este...
- Touissant. - Touissant.
Terry, Touissant.
Mi-am înregistrat filmul,
dar cât o să dureze toată treaba?
N-ar trebui să dureze mai mult de o zi.
Ce accent are, Joy?
Din ce ţară e?
- Haiti. - Haiti.
Haiti?
Franceză şi creolă.
Se poate cumva... Am putea pune o perdea,
ca să pot intra şi ieşi din cameră, să-mi văd filmul, cât lucrează?
Sigur că da. Am un capsator.
Mulţumesc, d-le.
Cu plăcere, mademoiselle.
Mademoiselle?
Succes la treabă şi succes cu... Aia.
De ce nu te duci la culcare?
Continuă să urci. Du-te la culcare.
Nu vreau să adorm. Nu vreau să am iarăşi coşmarul ăla.
Haide! Nu poţi avea acelaşi vis de două ori. Nu se întâmplă aşa ceva.
- E imposibil. - Nu e adevărat.
Am avut de multe ori, când eram mică, visul cu Peggy
cu mască şi pelerină.
N-are logică. Nu.
Nu poţi visa de două ori acelaşi lucru. Poate că...
Rudy, se gândeşte la ceva.
Poate e un vis frumos şi îi vine vreo idee.
Nu vreau să-mi vină idei. Vreau doar să dorm buştean.
Hai s-o adormim. Îi dăm un sirop de tuse pentru copii.
- Se rezolvă. - E sigur?
Nu, nu e sigur.
A expirat.
Haide! Dă-l pe gât, scumpo.
- Nu. - Încă unul. Dă-l pe gât. Hai.
- Rudy! - Fă-o, Tony.
- Nu ştiu... - Haide, încă unul.
Bine, doar unul.
Terminaţi cu siropul ăsta. Îi pregătesc un cocktail cald.
De-asta are nevoie.
O s-o otrăveşti.
E natural, pe bază de ierburi. Nimic puternic.
Am fost răpită de un alt călugăr din Elveţia.
Şi se pare că acel călugăr era un duce dintr-o familie regală.
N-ar trebui să spun "era", fiindcă mai e şi acum.
Lăsaţi-mă în pace.
Nu cred că ar trebui s-o lăsăm să doarmă pe scări.
Hai s-o punem pe canapea.
Şaptesprezece ani.
Ia gândeşte-te. Ne-am ascuns
timp de 17 ani.
Şaptesprezece ani.
Cream lucruri acum 17 ani.
Apoi a încetat totul. Ce s-a întâmplat?
Când te ascunzi, eşti în siguranţă
fiindcă lumea nu te poate vedea.
Dar, când te ascunzi, chestia ciudată e
că te ascunzi şi de tine.
Ce s-a întâmplat, scumpo?
Tony, trebuie să pleci de la subsol.
Trebuie să-ţi iei casa ta.
Poftim? De ce?
Fiindcă mă duc noaptea să cânt la clubul Angelei?
- De-aia? - Nu.
Pentru că am divorţat de doi ani.
Trebuie să ne vedem de vieţile noastre.
Trebuie să te muţi de aici.
Rudy, trebuie să te muţi şi tu.
Poftim?
Acum îmi rămâne mai mult loc la subsol.
Şi încă ceva, Rudy.
Mâine aş vrea să ne întâlnim cu Trudy la tine în birou,
ca să discutăm despre finanţarea realizării unei noi idei ale mele.
Nu.
De-abia ne-am cunoscut şi ne îndrăgostim.
Nu pot s-o fac. N-o fac.
Şi despre ce idee e vorba? Despre ce vorbeşti?
Eu ţi-am fost mereu alături.
Nu m-am dus la facultate.
Am stat să vă ajut cu divorţul, ţi-am ţinut contabilitatea.
Te-am lăsat să dormi aici când ai vrut,
indiferent din ce motiv.
Îţi cer frumos o favoare, având în vedere că îmi eşti dator.
Dacă te gândeşti bine, o să-mi dai dreptate.
Cristy, am nevoie de pastelurile, de creioanele tale colorate şi de hârtie.
Hai la mine în cameră!
N-o să-ţi vină să crezi.
Îl ştii pe instalatorul pe care mi l-ai recomandat tu?
Da, Touissant.
L-am angajat, Terry a intrat în panică, s-a pierdut cu firea.
N-a mai intrat un bărbat în camera ei de opt ani, după Rudy.
M-a pus să-i pun o perdea.
După cum văd eu lucrurile,
asta e o ocazie să investeşti într-o nouă afacere,
care o să-ţi aducă mai mulţi bani.
Spune-i lui Rico să închidă maşina cinci.
Rico, numărul cinci, opreşte-o!
Opreşte-o! Mulţumesc!
E un mâner standard, de 135 cm.
Manşonul e legat de capul mopului.
Aici se complică situaţia.
E o clemă care ţine manşonul de...
Nici nu ştiu cum să-i spun. De "cupă".
Care e prinsă de capul mopului.
Când tragi de manşon, capul se întinde,
aşa că poţi să-l storci fără să-l atingi cu mâinile.
Nu vedem decât nişte schiţe desenate.
Nu prea se înţelege ce vrei să faci.
Nu ştim ce e.
Deci firele mopului nu atârnă libere? Ca nişte sfori?
Atârnă, dar nu libere, ca nişte fire.
E o spiră continuă.
- Nu înţeleg. - Nici eu.
- Eu nu înţeleg ce caută el aici. - Ce caută aici?
E tatăl copiilor mei, e prietenul meu şi are grijă de mine.
Facem o invenţie.
Noroc!
Bine.
Aşa e, Cristy.
E foarte serios.
E o prioritate.
Aşa e.
Iar eu ajut.
Da, aşa e.
Ça se fait comme ça în Haiti.
Touissant mă învaţă să vorbesc franceză.
Iar cuvântul pentru "muncitor" este...
Da.
Am crezut c-o să se întâmple ceva înfricoşător,
cum i s-a întâmplat Danicăi, când a fost răpită de un bărbat
care se ascundea de familia regală din Elveţia,
apoi ea s-a mutat în Elveţia.
Normal, s-a împrietenit cu el şi chiar mai mult.
Să nu încerci să mă îngrădeşti, Joy.
Şi să-mi spui dacă vrei puţină Chakalaka.
Chaka. Spune "chaka".
Chaka.
E foarte bună.
Bună, Rocky! Bună, Tom!
Du-o în birou.
- Bună, Tino! - Bună, Joy!
Voiam să-ţi arăt ceva.
Mă ajuţi să-i dau de cap?
Ştiu că trebuie sudată, iar partea asta, îndoită.
Unu, doi, trei...
Patru, cinci, şase...
Ce e?
38, 39, 40.
Gata. Tată, vino şi ţine ăsta.
Ţine-l fix din mijloc.
Bine. Aşa.
Tu ridici, Jackie coboară. Te-ai prins?
Încă nu.
Bine. Uite aşa.
- Acum? - Nu.
O să te prinzi.
Încă nu m-am prins...
- Eşti pregătit? - Da.
Nouăzeci de metri de spire de bumbac.
Asta am desenat.
În asta aş dori să-ţi cer să investeşti, Trudy.
Morris a muncit 50 de ani să strângă o avere, Joy.
Înainte să treacă pe lumea cealaltă, m-a pus să-i promit pe patul de moarte
că nu voi fi neglijentă cu niciun bănuţ
agonisit cu atâta trudă.
Trebuie să răspunzi la cele patru întrebări ale lui Morris despre rentabilitatea investiţiei.
Eşti pregătită?
Cred că da. Da.
Întrebarea numărul unu :
Ce liceu ai făcut?
Liceul Public Plainfield.
Întrebarea numărul doi : Cine ai fost în liceu?
Am fost şefă de promoţie.
Cel mai bun elev din şcoală.
E bine, nu?
Probabil.
Joy poate fi creatoarea comercială strălucită, nerealizată încă.
Dar, pe de altă parte,
poate fi şi neperformantă, cu rezultate sub aşteptări,
sortită unei vieţi de eşecuri, dezamăgiri şi speranţe neîmplinite.
Trebuie să recunoşti, Joy,
că viaţa ta de până acum e destul de
dezamăgitoare.
Nu mă interesează afacerea asta.
Nu e doar riscantă, ci şi improbabilă din punct de vedere fiscal,
şi n-are absolut niciun sens.
Joy n-a mai condus o afacere.
Eu conduc service-ul tatălui meu de zece ani.
E tatăl nostru.
Am alte planuri pe care vreau să le lansez aici,
în afacerea asta existentă.
N-ai spus nimic despre asta
până când n-am rugat-o eu pe Trudy să mă ajute.
Care e a treia întrebare a lui Morris?
Eşti pregătită,
la şase luni de la începerea acestei activităţi,
să garantezi un profit adecvat?
Accept condiţiile tale.
N-o face, Joy.
Care e a patra întrebare?
Eşti într-o cameră şi e un pistol pe masă.
Eşti în cameră doar cu un concurent din domeniul comerţului.
Doar unul din voi poate domina.
Dar trebuie să-ţi protejezi afacerea şi banii lui Morris.
Iei arma, Joy?
E o întrebare foarte ciudată.
Nu e nimic ciudat la întrebarea asta.
E vorba de bani.
Iei arma?
Iau arma.
Bine.
O să-mi amintesc că ai spus-o
când o să discut cu avocatul meu.
Ce a zis avocatul lui Trudy?
Verifică brevetele din toată lumea.
Ce e un brevet?
E un fel de lege care îţi protejează ideea.
Multă lume îşi brevetează ideile,
dar doar câţiva reuşesc să le pună în practică.
Trudy voia să fie atentă...
Joy...
Voiam să-ţi spun că Touissant aproape şi-a terminat treaba.
Şi...
Ar trebui să-i mai găsim ceva de lucru.
- Vrei să mai facă reparaţii în casă? - Da.
Trebuie să mă duc să lucrez în altă parte.
- Poftim? - Da.
- Dar avem probleme mari. - Îmi pare rău.
- N-avem bani, mamă. - Păi...
Bine.
Joy...
Ce te-a apucat, mamă?
Nu ştiu.
Te-ai îndrăgostit de Touissant?
Mă simţeam singură.
Şi nici nu-mi dădeam seama.
Şi apoi...
Şi ce au găsit când au căutat brevetele?
Trudy voia să fie sigură.
Iar tipul ăsta a găsit un om din Texas,
care lucrează pentru un alt om din altă ţară,
unde s-ar putea să aibă o idee asemănătoare cu mopul meu.
În ce ţară?
Hong Kong.
Omul din Hong Kong are un reprezentant în Dallas, Texas.
Reprezentantul din Dallas a fost foarte rezonabil cu avocatul meu.
Bună!
Tipului din Texas...
Noi ar trebui să-i plătim o redevenţă pentru brevet, să evităm orice problemă?
Da.
Ca să nu revendice alte drepturi.
Corect?
Te rog să nu mai spui "noi".
Nu sunt nici banii tăi, nu e nici afacerea ta.
Dar acelaşi tip deţine o fabrică,
unde voi ziceţi că se produce mai ieftin ca în alte părţi?
- Da. În California. - Da.
O fabrică de injecţie de mase plastice şi metal.
Deci e vorba de acelaşi om.
- El are brevetul... - Aşa e în afaceri.
Găseşti cel mai bun asociat. E o chestie inteligentă.
Nu înţelege. Nu se pricepe la afaceri.
- Nu, recunosc că nu mă pricep. - Eu mă pricep.
Eu şi tata cumpărăm tot timpul piese de camion, la service.
Morris o făcea tot timpul.
Doi într-unul. E cel mai ieftin.
- E normal? - Aşa a făcut bani.
- Da, e normal. - Da!
E normal ca cel care are brevetul
să fie şi cel care produce?
- Da. De preferat. - Da.
- Da? - E mai bine aşa.
Şi avocatul? Avocatul lui Morris?
- E bun. Las-o baltă. - E foarte bun.
Dar e specializat în afaceri cu produse de vestimentaţie, nu de fabricaţie.
Tony. Las-o baltă.
Ştiu că îl vrei pe Tony drept consultant
şi îţi respect decizia,
atâta timp cât tu şi Tony respectaţi ceea ce propunem noi
şi avocatul acestei noi afaceri.
Bine. Au sosit piesele din California
şi putem începe să le asamblăm aici.
Am primul mop asamblat.
V-am spus că va fi mai rafinat.
Şi este.
E şi părintele Martinez aici.
Pune-le pe femei la treabă şi dă-i drumul.
O să-ţi fie recunoscătoare pentru slujbe.
Bine. Mă duc să vorbesc cu ele.
În sfârşit, le pot oferi de lucru.
Şi o să vă arăt cum să le asamblaţi...
Sunt mândru de tine, recunosc.
Dar costă mult mai mult de 15.000$.
Ştiu, Trudy.
Da, cu tot respectul, aia n-a fost greşeala mea.
Ia uite. Alte facturi.
- Poftim? - Încă o factură de la Gerhardt.
Tipul ăsta vrea să-i plătesc greşelile lui.
- Aşa e în afaceri. - Nu.
Eu nu fac afaceri aşa.
Îl sun.
FABRIPAC - FACTURĂ
Gerhardt, n-o să plătesc pentru piesele
pe care le refaci de patru ori.
Aşa le-ai proiectat. Trebuie să le plăteşti.
Face parte din procesul de turnare.
Clienţii mei plătesc când o rezolvăm.
Desenul meu nu era aşa, Gerhardt.
A fost greşeala ta. Eu nu plătesc.
Aşa era desenul tău. Trebuie să plăteşti.
I-ai închis telefonul în nas?
Parcă trebuia să colaborăm uşor şi ieftin cu tipul ăsta.
Pretinde facturi exagerate. Nu-l plătesc.
Nu-l plăteşte nimeni.
O s-o scot eu la capăt cu el.
Asamblează-le şi încearcă să le vinzi.
Pune-l în vitrină. Lasă clienţii să hotărască.
Familia mea ţi-e clientă de-o viaţă.
Firmele mari mă plătesc ca să le pun marfa în raft.
Poate reuşeşti să vinzi mopurile marilor companii.
Şi poate mi le pun ele pe raft.
E scump la 19,95$, dar e singurul mop pe care va trebui să-l cumperi.
Dar nu vreau ca lumea să cumpere un mop cu 20$
şi să nu mai trebuiască să ia altul.
Prefer să cumpere mopurile noastre la 5$, de 50 sau de 100 de ori.
Erai fără bani şi te plictiseai. Ţi-a venit o idee.
Şi? Multora le vin idei.
Du-te acasă. Ocupă-te de familia ta.
Bună ziua! Vreţi să încercaţi un mop nou?
Nu va fi nevoie să mai cumpăraţi altul.
- Bună ziua! Vreţi să încercaţi un mop nou? - Nu.
E cu autostoarcere.
Puteţi scoate capul şi îl puteţi spăla în maşină.
- Niciun microb. - Nu.
Nu.
- Nu? - Ia uite.
Vreţi să încercaţi? Puteţi doar să încercaţi.
E cu autostoarcere. Vedeţi? Niciun mop nu mai face asta.
Veniţi să încercaţi un mop nou-nouţ!
- E mopul viitorului! - Nu, mulţumesc.
Vreţi să încercaţi acest mop, doamnelor?
- Ce e ăsta? - Bună ziua!
E un mop nou-nouţ.
Îl puteţi stoarce fără să vă murdăriţi pe mâini.
Nu prea cred.
Veniţi. Încercaţi-l. E mopul viitorului.
Cu autostoarcere, zici?
Da.
Bine. Îmi place ideea.
Nu-mi place să ating capătul mopului după ce şterg pe jos în baie.
Mi se pare dezgustător.
E groaznic.
Chiar ajunge în colţurile unde mopul meu din burete nu ajunge.
Prin crăpăturile pe unde varsă copiii mei sucul.
Îmi place mult. Îl cumpărăm?
Uşurel, Cristy.
E fantastic. Nici nu trebuie să-l atingi.
Ia uite.
Ştiţi ce-ar fi perfect?
Să-i poţi scoate capul şi să-l bagi în maşina de spălat...
- Să-l speli bine. - Ar fi grozav.
- Se poate. - Poftim?
Serios?
- Cât costă mopul? - 19,95$.
Nu, e prea mult.
Dar bănuiesc că, dacă nu mai trebuie să cumperi altul...
Alea de 5$ le cumperi des.
- Bună, tati! - Bună, scumpo.
O mai ştii pe Angela? Şi pe cei doi fraţi ai ei?
Da. Bună!
- Mamă, poliţia. - Doamnă?
Am încălcat legea?
- Vă confisc marfa. - Nu, plecăm. Plecăm.
- Vă avertizez. - Tocmai plecam.
Nu, d-le...
Dacă ar putea vedea clienţii ce face...
Dacă vă mai prind pe aici, vă dau în judecată!
Unde să mă duc? Vă rog!
- Nu le puteţi vinde aici! - Eu le-am făcut.
- Le-am plătit. Vă rog. - A muncit mult.
Nu mai vin aici, dar nu-mi luaţi marfa!
Vă rog!
- Puteţi face aşa ceva? - Ce ruşinos
să fii văzută aşa, cu fiica ta.
- Ce fel de părinte eşti? - Da, Tony.
- Ajunge! - Hei!
Hei, băieţi...
- Bine. - Să mergem.
- Hai să mergem. - Hai, Tony!
Vin, vin.
Cristy, nu-i nimic. Mami e bine.
Tâmpenia naibii! Se alege praful de casa asta.
Nu...
New York Telephone SERVICIU SUSPENDAT
Scumpo, nu merge telefonul.
Ştiu. Am primit avizul.
A trebuit să mă duc la vecina să dau un telefon. Tommy are febră.
Tommy are febră?
O simplă răceală cu tuse. Circulă. O au toţi copiii.
Slavă cerului că mai merge căldura!
Mami, de ce nu merge telefonul?
Fiindcă am întârziat cu plata facturii.
- O să ne pierdem casa? - Şi tu acum!
Nu, n-o să pierdem casa.
Hai, sus! Intră în baie.
Ascult-o pe mama şi du-te în cadă.
- Nu vreau baie fierbinte. - Nu contează.
Cristy, fă o baie fierbinte, ascult-o pe mama.
Nu vreau să te îmbolnăveşti şi tu.
Lauren Wells a zis că eşti femeie de serviciu şi vinzi mopuri uzate.
Aşa a zis Lauren Wells?
Da. Şi m-a jignit.
În primul rând, şi ce dacă aş fi femeie de serviciu?
Nu e nicio ruşine să munceşti din greu.
Iar, în al doilea rând, eu...
Încerc să vând un mop nou, nu uzat.
Şi, în al treilea rând, n-asculta palavrele altora.
Nu pune la suflet.
Ştiu că e greu. Şi îmi pare rău că s-a întâmplat.
Acum treci în cadă.
Scumpule, culcă-te, te rog.
Joy?
Nu acum, Mimi.
Joy, stai. Spune-mi ce s-a întâmplat astăzi.
Vreau să ştiu cum a fost. Te rog, vreau să ştiu.
A fost dezastruos.
Dar nu trebuie să renunţi.
De mică te-ai născut să suporţi...
Ce m-am născut să suport, Mimi?
Eşecul? Ruşinea?
Umilirea în faţa fiicei mele?
Te-ai născut să fii prezenţa temperată din încăpere.
Şi ştiu că o să apuc ziua când o să devii
o femeie de succes, aşa cum ţi-a fost scris.
De succes...
O mamă cu curaj.
Care n-are bani să-şi crească copiii.
Scumpo...
Ce cauţi aici?
Am o idee.
- Cunosc un tip. - Ce tip?
Lucra cu mine. Acum lucrează la un comerciant.
Un mod nou de a face afaceri.
Merită să încerci.
Ai face-o pentru mine?
Bineînţeles.
Era cel mai frumos cuplu divorţat din America.
Mult mai buni prieteni, decât au fost soţ şi soţie.
Pot să-ţi stabilesc o întâlnire cu el.
Unde e?
Nu înţeleg ce căutăm în ţinutul Amish.
N-au nici curent aici. Cum să vândă ceva la televizor?
N-are nicio legătură cu comunitatea Amish.
Întâmplător, se află aici. M-am documentat.
Într-un ţinut Amish.
Amish.
Cum?
- Amish. - Amish.
Semnaţi, vă rog.
Am venit la Marv Brickman.
Bine.
Marv Brickman ştie cine sunteţi dacă sun la el la birou?
Sigur că ştie.
Suntem prieteni. Am lucrat împreună.
QVC, aşteptaţi, vă rog.
Dar Tom se înşela. Se înşela în privinţa cifrelor...
Tony.
Marv. Ce mai faci?
Nu pot să te primesc azi.
De ce?
Poate mâine, dacă mai rămâi în oraş.
Nu, am lăsat copiii acasă. Nu putem rămâne.
Nu putem sta până mâine.
Nu poţi să vii şi să te aştepţi să fii primit.
Te-ai ocupat de publicitate?
- Da. - Bine.
Ce se întâmplă aici?
- El e prietenul meu bun, Tony. - Tony Miranne.
Am lucrat împreună la Campbell's.
Neil Walker.
- Dânsa e fosta lui soţie. - Încântat.
- Joy. - Bună! Neil.
E inventatoare.
Ea voia să îi acorzi două minute, dar nicio problemă, Neil.
- Poate mâine. - Auzi?
Ce-ar fi să vii cinci minute, cât mai e şi echipa de vânzări?
- Bine. Ţine geanta. - Sigur, Neil?
- Da. - Sigur că da.
Mulţumesc.
- Ai tot ce-ţi trebuie? - Da.
Perfect. Mulţumesc.
Mulţumesc.
Spune-ne cum te numeşti, te rog.
Mă numesc Joy.
Şi ce ai dori să ne arăţi azi?
Am un mop cu autostoarcere.
Doar...
Ai nevoie de ajutor?
Nu, nu.
Bine.
Este pantoful meu.
Vai, Doamne! Îmi cer scuze, d-le.
Mi s-a udat şoseta.
Daţi-mi voie.
Scuze.
E din plastic?
Da.
Arnold, de ce nu încerci şi tu? Se poate?
Da, sigur.
Înmuiaţi-l.
- Îl bag în apă? - Da.
Şi apoi răsucesc?
Trageţi... Întâi trageţi.
- Trageţi şi răsuciţi. - Întâi tragi, apoi răsuceşti.
- Trag şi... - Tragi şi răsuceşti.
... şi răsucesc.
Tragi şi răsuceşti, ca în deplasare.
Nu vrem să fim neruşinaţi, Joy, dar suntem după o zi lungă de lucru.
Aş dori să-ţi explic puţin cine sunt,
fiindcă am impresia că nu ştii exact unde te afli.
Am dreptate?
Acum zece luni,
un domn pe nume Barry Diller m-a sunat de la Los Angeles.
Şi-a deschis o reţea de televiziune. Canalul de televiziune Fox.
Înainte de asta, conducea studioul 20th Century Fox şi nu numai.
A achiziţionat un mic canal de televiziune prin cablu
chiar aici, în Lancaster, Pennsylvania.
Şi m-a angajat pe mine să-l conduc
şi să-l dezvolt.
Eu sunt din Detroit, Michigan.
Conduceam cel mai mare lanţ american de magazine
de succes, cu produse de calitate, la preţuri accesibile,
numit Kmart.
Înainte de asta, eram agent de achiziţionări de produse.
Iar şi mai înainte, am condus şapte magazine Kmart.
Eu hotărăsc ce produse acceptăm în magazine,
în casele oamenilor, 24 de ore din 24, pentru clienţii noştri valoroşi.
Aleg cu foarte mare grijă şi cu moderaţie.
Îmi petrec mare parte din zi respingând propunerile unor oameni ca tine.
Vezi graficul acela?
VENITURI PÂNĂ ÎN PREZENT
Linia verde urcă sau rămâne constantă în fiecare lună.
Nu sunt probleme cu alegerea produselor.
Ştii de la ce vine QVC, Joy?
Nu.
Calitativ, Valoros, Convenabil.
Vând produse la preţuri avantajoase, dar nu produse ieftine.
Mopul tău e de plastic şi arată ciudat.
Nu mă pricep la grafice.
Sau
la afaceri, sinceră să fiu.
Dar fac curăţenie în casa mea.
Şi am realizat acest mop,
fiindcă e mai bun decât oricare altul de pe piaţă.
Dă-mi o şansă, te rog.
Mie îmi place că e din plastic,
fiindcă e uşor, nici nu-l simţi.
De asemenea, absoarbe de zece ori mai mult ca oricare alt mop.
De ce?
Are 90 m de spire continue de bumbac, pe care le-am înfăşurat chiar eu.
E o cantitate enormă de bumbac absorbant,
pe un cap mic de mop.
Am terminat baia fără să storc mopul nici măcar o dată.
Să te întreb ceva.
Ai duce mopul acesta,
după ce ai şters în baie,
în jurul toaletei, cu toţi microbii de pe jos,
în bucătărie,
unde-ţi hrăneşti familia, unde copiii tăi mănâncă?
Iau capul de mop, îl bag în maşina de spălat
şi-l scot ca nou.
N-o poţi face cu niciun alt mop.
- Deci... - Stai.
Poţi să faci 50.000 de mopuri până săptămâna viitoare?
Cred că da.
David Selznick, fiul unor imigranţi,
s-a căsătorit cu Jennifer Jones, din Oklahoma, preferata Americii.
Asta îţi demonstrează că în America
ceea ce e obişnuit se întrepătrunde zilnic cu ceea ce e extraordinar.
Thomas? Unde te duci cu ăia?
Pantalonii mulaţi pe care i-ai vrut.
N-am zis "pantaloni mulaţi". Am zis "burlan". Croială clasică.
Înţelesesem "pantaloni mulaţi".
Ştii că mie îmi plac pantalonii burlan.
- Burlan. Clasic. Am înţeles. - Bine.
- Mergem pe burlan. - Mulţumesc.
Îi vezi pe tipii ăia? Le-am zis de o mie de ori şi tot nu înţeleg.
Un tip deştept a spus odinioară :
"Îi spui ceva cuiva o dată, nu te ascultă. Îi spui de patru ori, la fel.
"Dar, dacă i-o spui şi a noua oară, începe să audă ce zici."
De-aia suntem activi 24 de ore din 24.
Mai ales când lucrezi cu asemenea oameni.
Muzică în sala de machiaj?
M-am gândit că te ajută să te acomodezi.
Dar, dacă nu-ţi place, poţi s-o opreşti.
Eşti cel mai bun vânzător.
Vrem să-ţi uşurăm treaba. Noi ţinem la tine.
Eşti numărul unu.
- Poftim? - Nu.
El e vânzătorul numărul unu?
Nu, nu. Cindy, te rog. Ştii că te iubim.
Ce Dumnezeu!
N-a avut niciodată o atitudine profesională. E geloasă.
Îmi faci un serviciu? Împrieteneşte-te cu ea.
Poţi să-mi faci favoarea asta, Todd? Te rog.
Pentru mine.
- Bine. - Mulţumesc.
Ea e Joy. Are un mop interesant. Îl prezentăm săptămâna viitoare.
Aş vrea să-l lansezi tu. Eşti prima mea opţiune.
Un mop?
Vrei să aduc pe lume acest nou-născut?
Acest nou-născut mi-a înghiţit toţi banii, până la ultimul sfanţ,
pe care i-am avut.
Toţi banii pe care i-ai avut?
Exact.
Presiunea asta nu-mi e de folos.
- Poftim? - Nu.
Şi nu face parte din strategie.
- Todd... - N-am vrut să te stresez, Todd.
- Prezentatorii pot fi dificili. - E foarte sensibil.
El e cel mai bun vânzător al nostru. Vinde orice
în cantităţi nemaivăzute până acum.
Eu iau lucrurile în serios.
Mi se pare o onoare să intrăm în casele oamenilor.
Şi îi dispreţuiesc pe cinici.
Jack Warner n-a fost cinic în privinţa asta. Nici Daryl Zanuck.
Şi nici Neil Walker nu e cinic.
Hai să-ţi arăt platoul.
Cred că, într-o bună zi,
televiziunea va fi cu şi despre oameni reali şi obişnuiţi.
Poate chiar pe calculatoare, 24 de ore din 24.
Cine ştie? N-a crezut nimeni că va exista acest canal.
Şi totuşi iată-ne.
- Apropo, numerele cresc întruna... - Ce...
Ai grijă la câinele lui Joan.
Cine e Joan?
Mulţumesc, draga mea.
N-ai şanse de succes în lumea bărbaţilor, îmbrăcată aşa.
D-le Peepers, era să te strivească.
E o scenă rotundă, cu patru sau cinci platouri, care se învârte
în funcţie de produsul pe care îl vindem.
Clema face parte din colier.
Ia uite ce sticlă de calitate! Calitatea e pe primul plan.
Absolut superb.
Ele sunt Joan şi Cindy. Fii atentă.
Tipele astea sunt tari.
Joan a fost vânzătoarea iniţială.
Dacă începeţi acum colecţia de bijuterii, unde găsiţi ceva mai frumos?
Merge cu negru, cu auriu, cu sidef.
- Cu orice. - Cu orice.
Ia uitaţi ce bine dă pe piersică!
- Uitaţi! - Dimineaţa.
- Uite! - Pe verde. După-masa.
- Pe negru, seara. - Negru, seara.
- Sigur că şi seara. - Aţi putea fi mai elegante?
E practic. Elegant.
Îl puteţi purta fără alte bijuterii sau... Mie îmi place...
Vezi? Vedetele şi oamenii fac greşeala
să creadă că e importantă faţa, dar nu e aşa.
Sunt importante mâinile.
Oamenii îşi folosesc mâinile.
Ţin lucrurile de care s-au ataşat.
Iar mâinile ei devin mâinile lor.
Ea îi întruchipează pe ei.
Vocile lor, ochii lor...
Vedetele fac mereu greşeala asta.
Ceea ce contează sunt mâinile şi vocea. Ele sunt sufletul.
Numărul J-6276.
În valoare de 100$.
Nu sunt fenomenale?
- Acum fii atentă! - Pot fi ale voastre.
- Cindy o să-i convingă... - Dar trebuie să sunaţi acum.
39,99$.
... acum!
Aveţi nevoie de colier şi îl puteţi avea.
Dar trebuie să sunaţi chiar acum.
- Mi s-a zis că avem o cantitate limitată. - Uite cum sună.
Uite! Vin acum.
La doar 39,99$ puteţi lua mai multe.
Uite câte apeluri sosesc.
Apeluri.
Apeluri. Apeluri.
Uită-te la contor! Pun pariu că depăşim douăzeci de mii.
Sunt conform standardelor FTC. Sunt legale.
Uite câte apeluri sosesc! Sunt vânzări reale, Joy.
Sunt ocupate toate liniile?
- Avem apeluri în aşteptare? - E plin.
Bine. Ne trebuie un apel în direct acum.
Dacă nu reuşesc să ne sune, trebuie să se uite.
Avem un apel?
Da, avem.
Continuă! Bagă apelul!
Staţi, staţi! Ne sună cineva în direct!
Sharon din Colorado. Bună, Sharon!
Bună, Sharon!
Cindy şi Joan! Nu pot să cred că vorbesc cu voi!
Eşti mulţumită de colier?
Colierele astea sunt superbe şi vor fi mereu la modă.
- Străbunica mea avea aşa ceva! - Da, continuă!
Sunt extrem de fericită să le am.
Continuă. Da. Da.
Luaţi unul pentru mama, pentru sora voastră.
Uită-te la contor, Joy.
- N-o să vă pară rău că le-aţi cumpărat. - Nici vorbă.
Vezi cifrele alea?
O să ajungem până la 25.000.
Cindy ştie să facă vânzare.
Vreau să te duci acasă, să-ţi suni avocatul.
Verifică-ţi contractul.
Asigură-te că te poţi baza pe fabrica de producţie.
- Bine? - Bine.
Bine, îţi urez baftă! Hai, te conduc.
SERVICE CAMIOANE ŞI CAROSERIE LA RUDY
Doar nu te aştepţi ca Trudy să-ţi scrie un cec de 200.000$ pentru 50.000 de mopuri,
când îi datorezi 18.000$ pentru fabricarea unor mopuri pe care nici nu le-ai vândut.
Înţelegi că există o firmă care vrea să-mi vândă mopul la televizor?
O să se vândă.
Bine. Dacă eşti atât de convinsă, pune jumătate din bani.
Da, e corect să-ţi asumi şi tu jumătate din risc.
Cum să facă aşa ceva? N-are nimic, n-are niciun ban.
Vrei să pun o a doua ipotecă pe casă?
Vor să pun încă o ipotecă pe casă.
Încă una?
Gândeşte-te la casă, la copii...
Ce-o să se întâmple? Cum o să faci?
Nu ştiu.
- Bună ziua! Ce mai faceţi? - Bună!
Ştii că te-am văzut prin gardul ăla de când erai mică?
- Da. - Te-am văzut cum creşti.
- Auziţi? - Ce e?
Aş putea să...
- Vrei să tragi cu puşca? - Da.
Da. O să te simţi mai bine.
Mulţumesc. Aşa cred şi eu.
- Ştii s-o ţii? - Da.
Bine. Sigur.
Bine.
Urmează! Vai, Doamne!
Pregătiţi-vă! Acest produs va schimba sărbătorile
tuturor celor care au o podea
sau o baie,
căci avem un produs casnic incredibil, cum n-am mai avut de mult.
Da!
Este un nou mop, cu autostoarcere.
Gata, gata.
E ceva ce nu trebuie să vă lipsească din casă.
Ia să-l vedem! Vă e oferit doar de televiziunea QVC.
E clar că bumbacul este foarte moale şi absorbant.
Aşa.
Îl iei şi...
Începi...
Nu sunt sigur. E mai greu decât pare.
Mopul magic - N-AI NEVOIE DE ALTUL! Perfect de sărbători
Îl puneţi...
M-am udat pe braţ.
Ia să vedem. N-avem nicio vânzare.
Ce s-a întâmplat?
Sună cineva?
N-avem niciun apel.
Bine.
Şi tot nu s-a vândut niciun produs, aşa că uitaţi cum facem.
Trecem mai departe. Mergem mai departe.
Cindy va vorbi cu Sarina Kimball, vedeta filmelor Falcon Crest şi Dinastia,
iar ea ne va expune noua sa colecţie de rochii de seară.
Acestea sunt rochiile mele pentru ocazii speciale...
"Speciale". Bine spus.
... inspirate din vestimentaţia purtată la filmările pentru Dinastia şi Falcon Crest.
E absolut uluitor.
Te rog să filmezi de-aproape. Ia uitaţi!
- Uite ce detalii! - Uitaţi ce detalii!
Ce lucru valoros...
Cam câte paiete crezi că are?
Asta a fost?
- Asta a fost tot? - Gata.
Se întâmplă foarte rapid.
Nu, o să-i mai dea o şansă.
Nu, n-o să-i mai dea nicio şansă.
N-o să se întâmple aşa ceva.
Îi mai dau o şansă.
- De ce eşti mereu pesimistă? - O vor face.
200.000$!
50.000 de mopuri.
Nu, asta e una dintre preferatele mele.
Poartă rochia cu negru şi auriu...
Joy.
Alo?
5.107 de paiete la...
I-auziţi! Cât costă?
299$.
Îmi pare rău că nu s-a vândut produsul.
Omul ăla n-a ştiut ce să facă, Neil.
Nu e omul de vină, ci produsul.
Am făcut 50.000 de bucăţi, pentru că aşa mi-ai spus tu.
Mi-am ipotecat casa, am o datorie de peste 200.000$.
E afacerea ta, e datoria ta.
Noi te despăgubim cu până la o treime, dacă citeşti contractul.
Şi, sincer să fiu, nu va fi uşor să-ţi recuperezi banii.
Neil, trebuie să-mi mai dai o şansă.
Îmi pare rău, Joy.
Nu pot să-l conving pe şeful meu. Nu pot.
Nu accept răspunsul ăsta.
Nu pot şi n-o s-o fac.
Joy, trebuie s-o laşi pe Trudy să declare faliment,
altfel va trebui să verse şi mai mulţi bani.
Trebuie să declari şi tu,
fiindcă ai ipotecat viitorul copiilor şi ai pierdut,
aşa că trebuie să te pregăteşti.
Trebuie să intri în faliment.
De câte ori nu te-am avertizat, Joy!
Tată, ţi-am zis să nu iei banii ei!
Haide! Ai fost de la bun început împotriva ei, Peggy!
Acum suntem falimentari, Tony!
Sunt în şedinţă cu avocaţii.
Ce cauţi aici?
"Du-te acasă, Joy, şi uită-te cum cresc cifrele la televizor.
"Fabrică 50.000 mopuri,
"luând bani cu împrumut şi ipotecând casa."
Ar fi putut să-l prezinte mai bine.
Îl las pe Todd să mai încerce o dată.
Nu vreau să încerce Todd sau altcineva.
Vreau să încerc eu.
Nu lăsăm oamenii obişnuiţi.
Avem vedete şi actori specializaţi în reclame pentru vânzări.
Ţi-am spus.
Ţie cine ţi-a prezentat mopul?
Cine ţi l-a vândut? Cine te-a învăţat să-l foloseşti?
Şi cine te-a convins că e nemaipomenit, când credeai că e inutil?
Ne puteţi lăsa o clipă singuri, vă rog?
Vino cu mine.
Ai mai fost în faţa unei camere de luat vederi? Te descurci?
Când te urci pe platou, luminile şi camera de filmat îţi provoacă trac.
Tu mi-ai spus că David Selznick, fiul unor imigranţi,
s-a căsătorit cu Jennifer Jones, preferata Americii, din Oklahoma,
fiindcă în America toate rasele şi clasele sociale
se pot întâlni şi îşi pot realiza orice dorinţe ar avea.
Şi asta simţi când intri în casele oamenilor cu produsele pe care le vinzi.
Tu ai zis-o.
Ce zici? Arată superb, nu?
Da, da, frumos.
Foarte în vogă, foarte clasic.
Dacă mai vii şi data viitoare... Lori?
Vreau să-i dai bretonul puţin mai în faţă, uite aşa, dacă vine şi data viitoare.
Bine? Nu cu pieptănul.
- Încearc-o pe cea neagră. - Bine.
Bine?
Va fi perfect.
VESTIAR D
Frumos. Ce zici? Cum te simţi?
Vreau să schimb doar o chestie. Se poate?
- Bine, surprinde-mă. - O chestie măruntă.
O să te surprind.
Bine, surprinde-mă.
Oare la ce chestie măruntă se referea?
Poftim?
Te-ai schimbat complet.
Mă reprezintă.
Te reprezintă?
Te-ai îmbrăcat cum erai când ai venit aici.
Port cămaşă şi pantaloni.
Asta sunt eu.
Vreau să apar aşa cum sunt.
Aşa o să faci.
Sper să ai ocazia să te întorci.
Joan, Cindy. Uraţi-i succes lui Joy.
Arăţi grozav. Baftă azi!
- Mulţumesc. - Succes.
O reprezintă vestimentaţia.
O cămaşă şi... Ar fi trebuit să-şi pună fustă. Are picioare lungi, frumoase.
Să-şi arate picioarele!
Succes!
Joan Rivers vrea să-mi pun fustă, dar o să mă duc cu pantaloni.
Fă cum vrei.
Hai să mergem sus.
Ai emoţii?
Da.
Fii tu însăţi.
Nu uita că mâinile contează.
Începem.
Gata! Se mişcă scena!
Produsul casnic 375 peste trei, două...
Ce faci? Hai!
Hai!
Are trac.
Scuzaţi-mă, luminile sunt prea puternice.
Nu-ţi spune nimeni ce puternice sunt... Ba Neil mi-a spus.
Neil e şeful meu. De-aici.
Ar trebui să-i mulţumesc că mi-a dat voie să vin aici.
- Scuze. - Eşti Joy.
Eu sunt Joy.
Spune ceva! Vorbeşte despre mop!
Doamne!
Trebuie să facem ceva.
Avem un apel?
- Putem prelua un apel? - Da.
- E un apel cordial? - Da.
Bine. Preia-l.
Joy, avem un apel telefonic.
Un apel? Cum aşa?
Avem un apel telefonic.
Bună! Sunt Joanne, din New York.
Joanne din New York.
Avem un apel de la Joanne din New York.
Da, te sun fiindcă mi-ar plăcea un mop pe care să nu-l ating când îl storc.
Mi se usucă mâinile şi, când şterg cioburi
şi storc mopul, mă tai.
Tu te-ai tăiat vreodată când ai stors o cârpă?
Joanne, e incredibil că spui acest lucru!
Exact aşa mi-a venit ideea să inventez mopul.
Erau cioburi peste tot. Eram cu cei doi copii, cu tata şi...
De câte ori storceam mopul, îmi intrau cioburi în mâini.
Iar mopul vechi nu absorbea prea mult.
Aşa că m-am dus în camera fetiţei mele, i-am împrumutat creioanele
şi am desenat acest mop.
Fă-i un prim-plan. Da, aşa.
E din plastic, aşa că e uşor, dar şi foarte durabil.
Apropie-te. Filmează-i mâinile.
E extrem de absorbant,
cu 300 de spire de bumbac,
înfăşurate personal când l-am conceput.
- Cât costă? - Costă 19,95$.
Bun preţ. O să cumpăr mai multe.
Mulţumesc.
H375. E numărul de comandă.
Obiectul casnic 375.
Vă garantez...
Exact. Rămâi aşa.
... că n-o să găsiţi un mop ca ăsta nicăieri.
Dacă ar fi existat, l-aş fi cumpărat şi nu m-aş mai fi tăiat la mână.
Puteţi freca toată bucătăria cu o singură stoarcere. Vă daţi seama?
Ia uitaţi!
Sirop de ciocolată.
Filmează siropul!
Mâncare de bebeluş. O ditamai pata la mine acasă.
Şi se întâmplă frecvent.
Nu. Mâinile.
Cu diferenţa că eu nu trebuie să ating capul acestui mop murdar.
Nu mai există un alt mop pe piaţă
cu atâta bumbac absorbant ca acesta.
Vă garantez că n-o să regretaţi şi n-o să daţi produsul înapoi.
Şterg pe jos de când mă ştiu, în fiecare zi.
Sună telefoanele!
Nici nu ştiţi ce mult mi-a schimbat viaţa.
- Sună telefoanele! - Sună telefoanele!
Hai!
Va fi cel mai bun mop pentru perioada Crăciunului,
când vă vin rudele...
Eu am doi copii şi sunt tot felul de pete pe jos.
Vin şi rudele în oraş.
Puteţi şterge toată bucătăria cu o singură stoarcere!
Doamne! 29.000!
E foarte special!
Nu v-am spus care e caracteristica mea preferată,
şi anume capul detaşabil,
care poate fi introdus în maşina de spălat şi scos ca nou.
Da, da!
Vai, Doamne, tot urcă numerele astea!
Vă mulţumesc.
Da, aşa. Continuă.
Mulţumesc.
E cel mai absorbant mop de pe piaţă. E foarte uşor.
E singurul mop pe care-l veţi cumpăra, cel mai bun dintre toate.
E uşor şi durabil, şi v-o spun din experienţă.
Căci şterg zilnic pe jos, aşa că v-o spun din suflet.
Femeia asta va avea mult succes.
Nu pot să cred!
Vai, Doamne!
Îţi vine să crezi?
Eram sigură c-o să-mi spui că ţi s-a defectat contorul.
Te-am ascultat. Ai avut dreptate.
Nu pot să cred că s-a întâmplat cu adevărat.
Ştiu.
Cred că putem spune că suntem prieteni în afaceri.
Prieteni în afaceri.
Da.
Hai să promitem că, dacă într-o zi, ceea ce e posibil,
devenim adversari în afaceri, vom rămâne prieteni.
Căci asta e o adevărată prietenie.
Prieteni în afaceri.
De acord. Să batem palma!
Avem zece gherghefuri
şi, când sunt făcute, aici coasem capetele.
Cine face componentele?
O fabrică din California.
Costa mai ieftin şi le furnizau mai rapid decât cei de aici.
Deşteaptă chestie. Sunt în stare să respecte programul?
Da.
O singură dată.
- Acolo. - Mulţumesc.
- Cu plăcere. - Aici?
Alo?
Mimi.
Mi-a părut groaznic de rău s-o părăsesc în ziua aia.
Voiam să-i spun atât de multe...
Şi strănepoatei mele, la fel.
Voiam să stau lângă ea şi să veghez asupra ei.
Cristy.
Avem o problemă în California.
Nu poate fi nicio problemă. I-am spus lui Neil că e totul în regulă.
Gerhardt măreşte preţurile. Le-a mărit din nou.
Vrea mai mult pe bucată.
Nu poate s-o facă. Vom ieşi în pierdere.
Am trimis un reprezentant să discute cu el.
Un reprezentant? N-avem aşa ceva.
Pe cine?
S-a dus Peggy.
Peggy?
Nu vreau să vorbim acum despre asta.
A vrut să participe şi ea.
Cum ai putut s-o trimiţi pe Peggy?
A vrut să participe şi ea.
Sunteţi rude de sânge. Sunteţi surori vitrege.
E foarte important să vă iubiţi şi să vă respectaţi una pe cealaltă.
Le-am dat cei 20 de mii de dolari pe care li-i datorai.
I-am pus să completeze o comandă de 100.000 de bucăţi,
cu o mărire de doar doi dolari la bucată.
Nu ne permitem niciun fel de mărire, Peggy. Nu înţelegi?
Am vândut la un anumit preţ.
Orice mărire, mai ales cea pe care o pretinde el,
înseamnă că voi pierde mai mulţi bani
şi voi avea o datorie şi mai mare.
O să-i recuperezi.
O să-i recuperez?
Cum?
Şi eu am idei.
Şi mie îmi place să fac anumite lucruri.
I-am spus omului de un proiect pe care l-am creat cu tata.
Nu-i aşa, tată?
Da, aşa e.
Ştii cumva cât de mult o să te coste ideea ta?
Cum şi unde o s-o vinzi?
Dacă poţi s-o produci, după ce am riscat tot ce aveam
pentru a vinde acest produs care, datorită ţie,
acum ne va costa mai mult?
Poate că produsul meu va fi mai bun ca al tău.
Pot face şi eu ce-ai făcut tu la TV. Ce mare brânză?
Nu ăsta e scopul acelui canal? S-o facă oricine?
Ceea ce face sora ta nu e uşor,
dar ceea ce voiam noi să facem
nu e foarte greu.
Ascultaţi-mă.
Să nu mai vorbeşti vreodată în numele meu
despre afacerea mea.
Acum trebuie să mă duc în California.
PRODUSE DEŢINUTE ŞI CREATE DE FABRI-PAC
Vă pot ajuta cu ceva?
Sunt Joy. Îl caut pe Gerhardt.
E ocupat.
Aştept.
Zice că a venit la Gerhardt.
Gerhardt!
Bună! Sunt Gerhardt.
Eu sunt Joy.
Intră!
Derek Markham e şeful meu.
Locuieşte în Texas.
Fabri-Pac e una din firmele pe care le deţine sau de la care încasează redevenţe.
Lui îi dau raportul. El hotărăşte preţurile.
Nu l-am cunoscut şi nici n-am vorbit cu acest Derek Markham,
dar am vorbit de multe ori cu tine.
Şi mi se pare ciudat
că, în clipa în care am succes la televizor,
creşte şi preţul produselor noastre.
Mi se pare foarte necinstit, ca să nu zic altfel.
Mi se pare că vrei să ne storci de bani.
L-ai cunoscut pe Gregory, maistrul fabricii noastre.
Ne e foarte greu să coborâm preţul acum.
Pierdem deja mulţi bani.
Cum de pierdeţi bani, când v-am plătit 500.000$,
pe lângă redevenţele anticipate de 50.000$,
unui anume Derek Markham din Dallas?
Fără să mai punem la socoteală ce v-a plătit sora mea,
fără să-i dau autorizarea,
pentru suprapreţurile şi greşelile voastre.
Sora ta a plătit mărirea de preţ pe care n-ai vrut tu s-o plăteşti.
N-avea niciun drept s-o facă. Nu e în comitetul de conducere al firmei.
Am putea pierde mult timp şi mulţi bani prin tribunal, să dovedim cine are dreptate,
dar acest lucru i-ar îmbogăţi pe avocaţi,
iar produsul meu ar muri, în loc să apară la televizor,
cum ar putea să se întâmple acum.
Poţi plăti mai mult.
Nu pot plăti mai mult. Şi n-o s-o fac.
Au crescut costurile. Mai e şi uzura matriţelor.
Trebuie să le refacem la două săptămâni.
Nu mai spune? Pot să văd matriţele?
Sunt în maşină.
Durează mult să le pregătim, ca să ţi le arătăm.
Aveţi o toaletă pe-aici?
Da, e în capătul holului. Îţi arată Gregory.
Mulţumesc.
BREVET FABRIPAC MATRIŢĂ MOP CU AUTOSTOARCERE
Cum?
Ce cauţi aici?
Ce înseamnă asta?
Astea sunt desenele mele, matriţele mele!
Sunt ale noastre!
Ştiam eu că ne dai de furcă. Am chemat poliţia.
- I-am chemat când ai venit! - Sunt matriţele mele!
Sunt ale noastre!
Le iau cu mine.
Le iau pe toate cu mine.
Vreau să le puneţi în cutie, că le iau cu mine.
Încalci o proprietate privată!
Nu e brevetul tău!
Sunt desenele mele!
Nu plec fără matriţe.
Ce? Nu!
Nu fur nimic, sunt proprietatea mea!
Sunt proprietatea mea.
Am toate desenele astea. Sunt ale mele. Îmi aparţin!
E din alt stat, John! Doar ne ştim de 15 ani!
Hai! Aţi încălcat o proprietate privată.
- Poftim? - Da, veniţi!
- N-am încălcat nimic. - Ba da.
Eram în biroul lui.
- Veniţi! - M-a lăsat să intru...
Gerhardt, n-o să scapi aşa de uşor.
- Nu scapi! - Aveţi grijă ce ziceţi.
- Eşti un hoţ, Gerhardt! - Aveţi grijă, hai!
Hai, terminaţi!
- E un furt! - Terminaţi! Haide!
Gata.
Aveţi grijă. Aşa.
Cum rămâne cu banii lui Trudy?
Trebuie să-i dai banii înapoi.
E din ce în ce mai rău.
Am zis eu c-o să iasă rău, Joy.
Te îneci tot mai mult în datorii.
A trebuit să venim cu avionul aici, să te scoatem pe cauţiune.
Mai trebuie să-i dăm 10.000$ lui Ray Cagney,
un avocat din California specializat în brevete.
Am convins statul să respingă plângerea penală.
Au văzut că e o dispută contractuală.
Când aţi plătit redevenţele lui Derek Markham, în Texas,
toate piesele şi matriţele au fost acoperite de brevetul lor.
Am văzut că aţi adus schiţele ce demonstrează apartenenţa desenelor.
Dar acum nu mai putem face nimic.
Nu v-au sfătuit corect.
Te rog, Cristy!
Tony, du-o la culcare!
Nu vreau să mă duc la culcare. Vreau să stau aici.
Am plătit redevenţele,
fiindcă aşa mi-ai spus tu.
Aşa mi-a spus avocatul tău.
Avocatul nostru a greşit. Se mai întâmplă în afaceri.
N-a fost să fie.
Se mai întâmplă.
Avocatul lui Trudy nu se ocupă de brevete.
Ceea ce ţi-am zis!
Şi tu ai zis că nu e treaba mea să-i dau sfaturi lui Joy.
- Iar acum se dovedeşte că am avut dreptate! - Nu ne e de ajutor!
- Ajunge, Tony. Te rog. - Acum ajunge?
Îmi pare foarte rău. Aş fi vrut să vă pot ajuta cumva.
Dar, când sora dvs. a plătit facturile nejustificate
pe care aţi refuzat să le plătiţi,
ne-a anulat şi ultima opţiune.
Dar Neil Walker şi QVC?
N-ar plăti cheltuielile de judecată pentru apărarea brevetului?
Ai grijă, Joy.
Te pot da în judecată pentru declaraţii false şi nerespectarea livrărilor.
E o încălcare a contractului.
QVC îţi cere să le furnizezi un produs cu toate brevetele.
Mă ocup de mult de aşa ceva.
Vă aşteaptă un proces foarte lung care va dăuna imaginii produsului.
Şi probabil o să pierdeţi.
Îmi pare rău că nu vă pot ajuta.
Numai bine.
Va trebui să accepţi situaţia, Joy.
E...
Ai o datorie de jumătate de milion de dolari.
Nu ştiu cum o s-o plăteşti.
Trebuie să declarăm faliment.
Tu va trebui să intri în faliment.
Eu va trebui să intru în faliment.
E nevoită.
- Ca să mai reduc din pierderi. - Da.
Trebuie să şterg datoria.
Nu mi se pare corect.
Am muncit din greu.
Am ajuns prea departe ca să renunţăm acum.
E nedrept!
Aşa e în afaceri.
N-a funcţionat. Se mai întâmplă.
De-aia lumea nu face invenţii toată ziua bună ziua.
Trezeşte-te!
E vina mea.
Eu am făcut-o să creadă că nu e o simplă casnică şomeră,
care vinde obiecte de bucătărie altor casnice şomere,
la o televiziune de doi bani.
E vina mea. Nu e vina ta, scumpo.
Am greşit s-o fac să creadă că poate aspira la mai mult.
S-a forţat să facă ceva ce n-ar fi trebuit să facă.
Ai greşit că te-ai supus unui stres uriaş.
Am greşit cu toţii că te-am forţat.
Mai vreau o vodcă.
Am greşit când am crezut c-o să ajungi femeie de afaceri peste noapte.
Nu eşti aşa ceva.
Trebuie să ai o anumită duritate şi o anumită perspicacitate,
pe care tu nu le ai.
Semnează documentele.
Trebuie să semnezi documentele de intrare în faliment.
Notăriţa aşteaptă afară. Mă duc s-o chem.
Va trebui să te muţi imediat din casă.
Va trebui să te muţi într-un apartament.
Ai putea să te muţi într-o cameră acasă la Trudy.
Cu copiii?
Da, ai loc destul.
E fiica mea. De ce nu?
Mai discutăm.
Trudy, trebuie s-o ajutăm cumva.
Iar?
De ce eu?
Te rog să semnezi, draga mea.
Mulţumesc.
Mimi a zis că tu eşti cea care va aduce succesul familiei.
Nu, Cristy. Mimi s-a înşelat.
Lumea nu-ţi dă nicio şansă.
Lumea îţi distruge toate ocaziile şi îţi frânge sufletul.
Ar fi trebuit s-o ascult pe mama, când aveam zece ani.
Ar fi trebuit să trăiesc
uitându-mă la televizor şi ascunzându-mă de lume, ca mama.
Nu vreau să mai aud ce spunea Mimi.
Se înşela.
Era cu capul în nori şi avea numai idei prosteşti.
Mi-a dat şi mie idei prosteşti.
Ca asta.
O idee proastă de tot!
Mami, nu le rupe! Nu!
Cristy, îmi pare rău.
Îmi pare rău, Cristy.
Îmi pare nespus de rău.
Du-te la culcare, te rog. Duceţi-vă cu toţii.
Noapte bună, mami!
Noapte bună, scumpo!
Îmi pare rău că te-am dezamăgit, Joy. Îmi pare rău.
Nu, lasă...
Joy?
Joy, unde eşti?
TEXAS CEL MAI BUN GRĂTAR DIN DALLAS
E deschis.
Poţi s-o laşi deschisă.
Nu ştie nimeni că am venit aici.
Nu ştii cine sunt.
Aş putea fi Derek Markham sau cineva trimis de el, ca să se ocupe de tine.
N-ai cum să-mi intentezi proces.
Lumea ar putea să creadă că ai venit în Dallas să te sinucizi,
din cauza datoriilor foarte mari, provocate de mica ta acţiune riscantă.
Am sunat azi-dimineaţă la Hong Kong.
Era 1.00 noaptea în California, dar era deja 5.00 după-amiaza în Hong Kong.
Mi se pare incredibil cum funcţionează timpul.
Şi am avut norocul să vorbesc la telefon cu dl. Christopher,
care s-a dovedit foarte prietenos, ceea ce m-a surprins,
având în vedere că domnii din California n-au fost prea amabili,
deşi facem afaceri împreună.
Dar bănuiesc că asta e lumea afacerilor.
I-am spus d-lui Christopher că l-am sunat
ca să discutăm despre diferenţele din desenele produselor noastre.
Dar am aflat rapid că dl. Christopher habar nu avea
dacă brevetul lui din Hong Kong pentru mop valora ceva sau dacă măcar funcţiona.
Deoarece ei n-au fabricat şi n-au vândut nici unul.
Spre deosebire de noi, care am vândut 200.000.
Şi eu ţi-am plătit ţie anticipat 50.000$ pentru redevenţe,
în numele d-lui Christopher.
Bani munciţi cu sudoarea familiei şi din a doua ipotecă a casei.
Se pare că dl. Christopher nu ştie nimic despre aceste redevenţe.
Deci înseamnă
că avem un caz de fraudă şi delapidare.
Şi, de parcă n-ar fi fost suficient,
am descoperit din documentaţie că mopurile noastre nici nu se asemănau.
Deci nu-ţi datoram nicio redevenţă pentru brevet.
Încă un caz de fraudă.
Avocaţii mei te pot da în judecată, dar le-am zis să mă mai lase o zi,
ca să văd dacă n-a fost cumva o greşeală,
pe care eşti dispus s-o repari, dacă ţi se dă ocazia.
Îţi rambursăm redevenţele pe care ni le-ai plătit.
Îţi dau 20.000$, pe lângă ceilalţi 50.000 pe care ţi-i înapoiez.
Bine.
Îţi dau 50.000$, pe lângă ceilalţi 50.000.
Plus dobândă.
Vreau înapoi toate matriţele.
Vreau să semnezi acest act
prin care recunoşti că nu ai niciun drept financiar.
O să adun... Am zis 50.000,
plus ceilalţi 50.000,
plus dobânda.
Te rog să-ţi pui iniţialele lângă cele două cifre.
Semnează acolo.
A suportat aproape orice.
Dar, când a trebuit să pună mâna pe ciomag,
a pus mâna pe ciomag.
N-avea de unde să ştie ce viitor o aşteaptă.
Că urma să mai scoată încă 100 de brevete de succes.
Umeraşele subţiri, căptuşite cu catifea, dau un aer îngrijit şifonierelor.
Iar multă lume ţine la acest lucru.
Dar cine se gândeşte la aşa ceva?
Joy.
Nu ştia ce-avea să se întâmple, în timp ce mergea pe stradă în ziua aceea.
Da, d-le, în noaptea asta, bătrânul Moş Crăciun vine să viziteze
toţi oamenii din lumea întreagă.
E o atmosferă vesele şi agitată în toate casele din ţară.
Şi, apropo de case, ce-ar fi să vedem cum arată o casă tipică?
Recunosc că, acum, vedeţi doar puţin din partea din faţă a casei,
dar voi, adulţi şi copii, ştiţi că e vremea magiei de Crăciun,
aşa că o putem transforma într-o casă adevărată.
Într-o casă cu puţină iubire.
D-le Moş Crăciun, putem avea puţină zăpadă, te rog?
Mulţumesc. E minunat.
Moş Crăciun, hai să vedem cum arată casa asta pe interior.
N-avea de unde să ştie că se va muta cu familia ei într-o casă mare şi frumoasă.
Mama ei era fericită.
A rămas foarte ataşată de ea şi de restul familiei ei,
care era, ca întotdeauna, complicată.
Plătea pentru realizarea produselor făcute de Rudy, Peggy şi Trudy.
Chiar şi când n-aveau succes.
Chiar şi când o dădeau în judecată pentru dreptul de proprietate asupra firmei.
Rudy îmbătrânea, dar Joy continua să-l iubească şi să aibă grijă de el.
Aşa cum prezisese Neil Walker, Joy a avut mare succes în afaceri.
Şi chiar a depăşit compania QVC.
- Vorbeşte cu copiii ei. - E şi Tony acolo?
Da, e şi Tony. E toată familia.
Fostul ei soţ şi cea mai bună prietenă vor rămâne cei mai fideli consilieri.
Aveţi răbdare, vă rog.
Te iubesc. Duceţi-vă să vă pregătiţi de culcare.
- Noapte bună, mami! - Te iubesc.
- Bună! - Bună seara!
- Bine ai venit. - Mulţumesc.
Ce ai acolo?
Un curăţător de voiaj pentru haine.
Ia să-l vedem.
Eşti din Memphis?
Da.
Lucrezi ca ospătăriţă?
Da, d-nă.
Bine.
Tu l-ai făcut?
Da, d-nă.
Şi eu am făcut prima mea invenţie.
Îmi place, are un design frumos.
Mulţumesc.
Poţi să mai stai o zi, să-i cunoşti pe proiectanţi?
Nu, din cauza şefului?
La ce hotel stai acum?
- La Holiday Inn, d-nă. - Holiday Inn.
Hai să-i mutăm la Radisson, într-un apartament.
Va fi mai confortabil pentru copil.
Îl sun eu pe şeful tău şi-l conving să te mai lase o zi,
ca să poţi veni mâine să vorbeşti cu proiectanţii.
- O luăm pas cu pas, da? - Mulţumesc.
Lucrăm la ideea ta, să vedem ce putem face.
Înseamnă enorm pentru mine.
Cunosc senzaţia.
Ştiu cum e să stai pe scaunul ăla.
- Ne vedem mâine, da? - Mulţumesc, d-nă.
Şi succes.
- Mulţumim că aţi venit. - Mulţumesc.
- Să intre următorul, Tony. - Bine.
Neil.
Scuze, avem nişte probleme juridice cu Barry.
Da, aşa e.
Iată-ne ajunşi aici.
Adversari în afaceri.
- Şi prieteni. - Da.
Şi prieteni.
Voiam să-ţi spun ceva, dar nu ştii de la mine.
Nu ştiu cine eşti sau despre ce vorbeşti.
Asta voiam să aud.
Barry te vrea neapărat alături de el.
Dar aşa e în afaceri. Aşa e Barry. Îi place să negocieze.
Şi are nevoie de tine.
Cumpără reţeaua HSN.
Acum mizează pe HSN şi vrea să te aibă cu el în echipă.
Are nevoie de tine.
O să ocupi un loc foarte important.
Asta se va întâmpla.
Dar nu ştii de la mine, da?
Sigur că nu. Îţi mulţumesc.
Mă bucur că te-am văzut.
Şi eu mă bucur.
Pe curând, amice.
Da.
A fost un drum lung.
Aşa e.
Sunt mândru de tine.
Mulţumesc, Neil.
Asta e o putere specială.
E o putere specială.
Şi apoi am început să-mi construiesc o casă,
unde să locuiesc şi să fac creaţii pe care să le vadă
şi să le aibă toată lumea.
N-avea de unde să ştie ce viitor o aştepta
în timp ce mergea pe stradă, în acea zi.
Traducere şi adaptare Aurelia Costache
Sprijină-ne pentru a deveni membru VIP şi a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org