** KEEPING MUM ** made by sabian
- Mersi. - Cu plăcere.
Mai să fie!
D-na Jones, Rosemary Jones?
Rosie, te rog. Prefer Rosie.
- E totul în regulă? - Da, bine...
Verificăm...
valiza cea mare de piele. E a ta?
Da, e a mea.
Bine, mersi. Bine.
D-na Jones?
Bună dimineta, d-le ofiţer.
Sunt două cadavre dezmembrate Rosemary.
Ce-ar fi să-mi spui cine sînt?
Soţul meu şi amanta lui. Plănuiseră să fugă împreună.
Aşa că i-ai ucis.
Păi nu puteam să stau fără să fac nimic, nu?
Rosemary Jones, ai fost găsită vinovată de crimă.
Crimă! Cînd ai săvîrşit aceste acte,
sufereai de vreo boală mintală
care ţi-a afectat judecata.
Aşadar te condamn la detenţie
într-un spital de boli nervoase.
Nu vei fii eliberată pînă cînd
secretarul de stat ca continuarea detenţiei...
nu mai e necesară pentru protejarea publicului.
Presupun că n-am nici o şansă să primesc o ceaşcă de ceai aici.
Mersi că ai venit. Mă bucur să te văd din nou.
- La revedere, d-nă Martin. - Minunată ceremonie, Vicar.
Foarte drăguţ din partea dvs.
- Mersi, reverend Goodfellow. - Cu multă plăcere, d-nă Parker.
Vroiam să vorbesc cu dvs. depre comitetul pentru aranjarea florilor.
- Bineînţeles. Poate... - În după-amiaza asta.
D-na Goodfellow nu mai e cu dvs.?
Nu, nu. Scuze pentru asta. A fost foarte ocupată, d-nă Parker.
- Poate săptămîna viitoare? - Poate, da.
Acum e foarte ocupată.
Fir-ar al dracului! Iisuse Cristoase!
Ce-ar trebui să facă o fată ca să poată dormi aici?
Holly!
- Nu uita de joi. - Suze, e deja joi.
Petey.
Marş! Holly, e timpul să te trezeşti.
Holly...
Holly, ştiu că eşti acolo, eşti imediat!
Mamă! Nu cred că ai vrea asta!
Cred că o să vezi că vreau!
- Tu eşti, Carl? - Nu, el e Mark.
Mă bucur să vă întîlnesc, d-nă Goodfellow.
- Holly, asta e inacceptabil. - Am 17 ani, e legal de 1 an.
Legal nu înseamnă şi decent.
E totul în regulă, d-nă Goodfellow?
Da, totul e în regulă, d-nă Parker.
- Am auzit-o pe Holly? - Pe Holly? Nu.
'Neaţa, d-nă Parker.
'Neaţa.
- Ştii ce mă doare cel mai mult? - Nu. Dar spune-mi oricum.
- Că eşti o fată inteligentă. - O fată inteligentă are libido.
O fată inteligentă ştie ce să facă cu el.
Ştiu.
Holly.
Eram prietene. Bună.
- Acum te incontrezi cu mine mereu. - Pentru că eşti o scorpie.
- Uitaţi-vă la voi. 'Neaţa, scumpo. - 'Neaţa!
E aşa cum ne temeam cu heleşteul.
Am vorbit cu băiatul de la Water Board. Se pare că-s alge.
Se pare că ar putea fii 2-3 tipuri diferite.
Unele-s otrăvitoare. Sunt îngrijoraţi pentru apă.
Spuneau că se va înrăutăţi dacă nu reuşesc să rezolve.
Multe lucruri se vor înrăutăţi dacă nu le rezolvăm.
- Vor reveni la mine cu detalii. - Diavolul e în detalii, tată.
N-am putea spune asta duminică?
Tată!
- În regulă. - Unde te duci acum?
- Am ceva de lucru. - De abia ai fost la muncă.
Trebuie să scriu un discurs pentru convenţie,
depre căile misterioase ale Domnului
şi asta e tot ce le pot arăta, titlul.
- Vezi, eşti scorpie şi cu el. - Nu, nu sînt.
- Şi ştiu de ce. Nu primeşti nimic. - Ce?
E acelaşi motiv pentru care eşti supărată pe mine şi pe Mark.
În maşină, în faţa casei, duminică?
- Asta ar avea legătură. - Nu prea cred.
- Atunci înseamnă că ai dreptate. - Păi de obicei am.
Pot primi şi eu ceva?
- Petey, de cînd eşti acolo? - Holly zicea că nu primeşti nimic.
- Eu pot primi? - Petey, e o treabă serioasă,
dar nu poţi primi.
- Să recunoaştem. Nu mă pricep la asta. - Nu, ai nevoie de o şmecherie,
un mic reglaj a la Lance, dar asta e o altă poveste.
În regulă, Gloria.
- Ţi-am zis că totul stă în balans. - N-am avut niciodată un balans bun.
Nu-s de acord. Pariez că poţi balansa foarte bine.
Ţine crosa uşor dar ferm.
Depărtează picioarele. Puţin mai mult.
Apleacă-te spre minge încetişor.
Da. Acum îndoaie genunchii...
Da.
- Te simţi bine? - Da, mă simt bine.
Bine.
- Ţine ochii pe minge. - Bine.
Lasă-mă pe mine să-mi fac griji pentru gaură.
Corect.
- E foarte bine. - Ai tras cam tare,
- dar e un sentiment plăcut, nu? - Da.
Încă odată?
Bine.
- D-na Parker a întrebat de tine, azi dimineaţă. - Surpriză, surpriză.
- Cred că rămîn fără scuze. - Atunci nu te mai scuza.
Ştii ce-ai putea să faci? Să te duci şi să omori nenorocitul ăla de cîine
şi o să-l pun în luna duminicilor.
Ăla de azi-dimineaţă de pe Holly era o brasieră?
Jumătate de zi nu eşti cu noi, ştii?
Îi spune sutien în zilele astea.
Şi de ce îl avea pe umăr?
Îl bagă la spălat.
Dl. Brown?
D-le Brown, sînt d-na Goodfellow, E vorba despre Clarence, cîinele dvs.
- M-aţi trezit. - Da, păi şi cîinele dvs. m-a trezit.
- Ce-ai spus? - Am zis că cîinele m-a trezit.
- Şi-a regăsit vocea. - Da, aşa e, nu?
Mă întrebam dacă îl puteţi ţine în casă peste noapte.
Ţi-ai luat sandwiciurile şi sacul de sport?
Da! Da!
- Te ia tata în după-amiaza asta. - Dar tata uită.
Nu! Şi de mîine avem o nouă menajeră, plătită să nu uite.
Credeam că vei fii curajos şi vei lua autobuzul anul ăsta.
La anul!
Nu, ai zis că de anul ăsta. Haide, o să te distrezi.
Ne mai vedem, Goodfellow.
Nu mi-am făcut pantofii.
- Povesteşte-mi cum era cînd erai mică? - Petey, ştii deja.
În regulă, atunci.
Cînd eram mică, locuiam într-o casă mare şi înfiorătoare.
- Cu o negresă. - Nu, purtau negru. Erau măicuţe.
Majoritatea irlandeze şi majoritatea rele.
- Erai acolo pentru că erai groaznică. - Nu, eram orfană. Orfană, dragule.
- Haide, să ai o zi bună. - Aminteşte-i tatei să-şi amintească.
Promit.
Deja e aici? Menajera.
Nu, nu, doar valiza. A sosit cînd erai plecată.
E un lucru vechi, drăguţ. Nu-i aşa? Măi, măi, mai!
Uită-te la asta. Grace.
- Crezi că e un semn? - Nu, cred că e o valiză.
Cînd eram mic, am citit că mereu există o valiză ca asta,
- plină de bogăţii. - O să-ţi aminteşti să-l iei pe Pete?
- Nu pot în dupa-amiza asta. - În regulă. Am să notez.
Trebuie s-o duc pe d-na Applebee la centrul de grădinărit.
Unde e pixul? Pixul??
Uită-te la asta.
Ai afcut foarte frumos aici. Grace ar trebui să fie fericită.
Ştii, Lilian şi Brian au făcut dragoste în fiecare cameră din casa lor.
- Casa lor e mică. - Da, dar au trecut de două ori.
- Am întîrziat deja la muncă. - Şi, ce înseamnă o juma' de oră?
Da asta jos şi o să fii bărbat, Walter Goodfellow.
Nu uita de Petey.
Doamne, da. Cred că am notat.
Da.
Alooo!
Petey!
Petey?
Walter?
Bună, dragă. Vorbeam despre alge şi...
- Unde e Petey?
Îmi pare rău. D-na Hallyway m-a sunat să-mi spună despre criza ei de încredere.
- Era pe cale să şi-o piardă. - Cunosc sentimentul ăla nenorocit!
- Hai să-l prindem. - Nu, chiar nu e necesar.
Să-l împing? Vrei să fii împins?
Nu, te rog!
- O să număr pînă la 3. 3. - Nu!
Ne vedem dimineaţă.
Vai de mine. Uită-te la tine.
Dă-mi mîna. Lasă-mă să te ajut. Pari atît de stînjenit.
- Nimeni nu ştie unde e. - Nu înţeleg.
Uite-l!
Cine dracu e aia?
Ce faci cu fiul meu?
Vino-ncoace! Repede!
- Tu trebuie să fii Gloria. - Treci în maşină.
Cred că e o neînţelegere.
Poţi să pariezi că e o neînţelegere.
Sunt Grace Hawkins.
- Eşti Grace Hawkins. - Da.
D-nă Hawkins, bun venit la Little Wallop.
Mersi.
Scuzaţi-mă pentru mai devreme, d-nă Hawkins.
Nu, deloc.
În circumstanţele astea aţi făcut ce trebuia.
Puteam fii oricine şi vă rog să-mi spuneţi Grace.
D-le reverend.
D-nă Parker, să v-o prezint pe noua noastră menajeră, Grace Hawkins.
D-na Parker e vicepreşedinte... în comitetul
pentru aranjarea florilor la Sf. Mihail.
- Despre care vroiam să şi vorbim. - O să vorbim...
- dar Grace abia a sosit şi mă întrebam... - Trucul...
Mai bine am intra. Va dura la nesfîrşit.
În întreaga mea experienţă de 43 de ani în acest comitet...
O să am grijă de problema asta.
E doar...
- E un micuţ insistent, nu? - Eu nu-i spun aşa.
Am aerisit bine, dar mai miroase puţin a mucegai.
Nu, e perfectă.
E cum mi-am imaginat. Un cămin perfect pentru o familie perfectă.
- Să sperăm că ne vor face o ofertă. - Ai simţul umorului.
- Îmi place asta. - Bine, pentru că vei avea nevoie.
Iar începi.
- Cum o să-l urcăm sus? - Vom găsi o cale.
- Ce crezi că e în el? - Nu ştiu şi nu întreb.
- Holly! - Vroiam să ştiu ce-i în el.
Amintiri, dragă.
Amintiri de-o viaţă.
Şi cîteva haine.
Tu trebuie să fii Holly. Ce înaltă eşti.
Cred că ai moştenit asta de la tatăl tău.
- El e David. - Bună.
Femeile din familia asta au gust la bărbaţi drăguţi.
- Holly, îl ţii? - Pe aici.
- La stînga, dragă. - Fii atent! Fii atent!
Scuze, scuze. Uşa e foarte îngustă.
Încetineşte. Atenţie la degete. Aşa e bine.
Nu cred că trebuie să scăpăm ocazia asta fără să spunem cîteva cuvinte.
- Walter. - Doar cîteva cuvinte, Gloria.
Doamne, îţi mulţumim pentru ziua de azi.
Şi îţi mulţumim că ne-ai adus-o pe Grace,
care s-a alăturat familiei noastre şi speram că va fii fericită aici.
Şi deasemenea îţi mulţumim pentru Carl...
- Mark... - David.
David,
pe care abia l-am cunoscut,
dar care pare un...
- tînăr drăguţ, într-adevăr. - Amin.
- Cine vrea o ceaşcă de ceai? - Da, mai bine am pleca.
- Mersi, Walter. D-le vicar. - Cu plăcere, Grace.
- Serios. - Mersi.
Doamne, mă înnebuneşti!
- Doamne. - Nu...
Nu, opreşte-te!
- Ştiu unde putem merge. E la 5 minute. - Nu în clopotniţă
-O ştii? - Sigur ca-o ştiu!
Sunt soţia vicarului, Lance. Ar trebui să merg jumătate de zi...
- ca să nu mai fiu recunoscută. - Atunci rămîi.
- Vrei ca prima dată să fie în maşină? - Scumpo, vreau să fie o primă dată.
Nu o fac în maşină.
Femeile de vîrsta mea n-o fac în maşină. Chestiile astea le face fiică-mea.
- O face? Nu, te aud. - E un timp şi un loc, Lance.
- Ca Mexico. - Exact, ca Mexico.
- Exact unde ne vom duce. - Cînd?
Curînd. Îţi promit.
Am nevoie de o pauză. Am nevoie de o pauză.
- Doar cîteva săptămîni. - Vom fii acolo într-o clipta, iubito.
Goi şi trăind din fructele iubirii.
- Soare. - Tequilla.
Salsa fierbinte.
- Să fie muzică sau mîncare? - Puţin din amîndouă.
- Noapte bună, atunci. - Un pupic de noapte bună.
Eşti nebun? Toţi ne privesc. Asta e d-na Parker!
Cine?
Haide. Probabil... Probabil că nici nu vede.
Fă-te că eşti taxi şi pleacă. Dă-i drumul.
- O să te sun eu. - Ce dracu fac?
Sper că ştii, pentru că eu habar n-am.
Domnul meu.
Deci tu trebuie să fii Holly.
Ne vedem data viitoare, scumpo.
Iisuse!
N-am putea să-i dăm cu o piatră în cap să-l omorîm pe ticălosul ăla mic?
Apoi poate te voi asculta iar.
- Scuzaţi-mă, v-am surprins. - Nu, nu. E totul în regulă?
Da. Doar vroiam să vă mulţumesc. Mulţumesc foarte mult.
Nu, deloc. Eu ar trebui să vă mulţumesc.
- Noapte bună, dragă. - Noapte bună.
- Ştii, tatăl meu a fost preot. - Serios?
- Ce coincidenţă. - Aşa că ştiu micile lor cai.
Vei vedea că Walter e chiar aşa.
- Lasă-l în seama mea, dragă. - De parcă n-aş putea să fac asta.
- Să închid uşa? - Ar fi drăguţ.
- Noapte bună, dragă. - Noapte bună.
În regulă.
Clarence!
Clarence?
Unde dracu e cîinele ăsta?
Trezirea.
Meriţi să mai leneveşti.
Micul dejun e gata cînd eşti şi tu.
- Ce mult am dormit. - E o schimbare.
Fantastic.
- Grace, e absolut fantastic. - Mersi. Uite pîinea prăjită, dragă.
Micul dejun e cea mai importantă masă a zilei, ştiai, Holly?
Îmi amintesc vag că mi-a spus şi mama.
Bună dimineaţa.
Pentru că e o zi specială pentru dvs, d-le vicar, a msa vă dau supliment.
- E doar un pic de distracţie, Grace. - Nu pot să-ţi vorbesc?
Nu.
Va fii iar cea mai jenantă zi din viaţa mea.
- E totul pentru o cauză bună. - Asta nu mă stînjeneşte mai puţin.
- Cred că ar putea fii amuzant. - E nouă, o să înveţe.
- Bărbia sus! - Trebuie să mă încălzesc puţin.
-Ghinion, d-le vicar. - Dragă.
- Nu, nu pot să privesc. - Holly.
De ce stai doar să-l vezi umilit în faţa întregului sat?
Parcă nu văd asta destul în fiecare duminică.
- E un tip arătos, nu? - Cine?
Soţul tău.
Haide!
Are o alură atletică.
Mă întorc în cîteva minute.
Hai să-l susţinem pe tatăl tău. Poate îl va ajuta.
Haide, tată!
- Haide, d-le vicar. - Bună.
- Poate data viitoare. - Îmi pare rău.
Făceam cu mîna.
- Îmi pare rău. Îmi pare rău pentru asta. - Haide, d-le vicar.
Asta abia a intrat.
Scuze.
- Sinttei bine, d-le vicar? - Sunt bine.
- Am rămas doar fără aer. Sunt bine. - Nu, nu.
- Sunt sigur că mă descurc. - Respiră.
- Haide. - Eşti bine, tată?
- Da, sînt bine. - Ghinion, Vic.
- Mersi, Grace. - Am făcut tot ce am putut.
- Vreţi o ceaşcă de ceai fierbinte? - Sună minunat, Grace.
- Hai să-i aducem tatălui tău ceai. - Mersi.
- Ai avut ghinion, d-le reverend. - Mersi.
-Cred că lucrurile astea se întâmplă, nu? - Da, cu siguranţă. Se întâmplă.
Trebuie să ţi-o spun, Walter,
sigur că o vei lua ca un bărbat.
- Îmi pare rău. Ne-am... - Scuze, Lance.
O cunosc pe soţia dvs.
- Sunt instructorul ei de golf. - Da.
Ia golful în serios.
Da, şi mereu ajunge la timp.
Da, e bună la asta. Foarte bună.
Ei bine...
- Mă bucur de cunoştinţă, Walter. - Mă bucur de cunoştinţă, Lance.
Încerci să faci asta cît mai ciudat posibil?
Eram doar doi tipi, sporovăind.
N-ai de ce să te îngrijorezi. Mai mult, nu poţi învinovăţi un om...
- că vrea să-şi vadă competitorul. - Da, dar e soţul meu.
Ia ghici...
Am vorbit aseară cu agentul meu de turism.
Serios? Şi ce-a zis?
-Cînd plecăm? - E totul bine.
Poftim, Petey.
O să conduc ca să-ţi arăt drumul, apoi o să conduci tu.
Nu pot.
- Nu, eşti în regulă pe asigurarea mea. - Nu, nu ştiu să conduc.
Nu e niciodată tîrziu să înveţi. Bună dimineaţa.
- Bună, l-ai văzut pe Clarence? - Mi-e teamă că nu.
Nu făcea el aşa.
Nu contează. De mult n-am mai dormit aşa de bine noaptea.
Orice nor are o linie argintie.
Clarence!
Unde eşti? Clarence!
Dă-te din drum! Mişcă!
Trebuie să comand un costum nou. Vrei să vii cu mine?
- E o idee bună? - Da.
Deci, în Mexico au acele nesfîrşite...
plaje perfecte cu nisip alb...
Şi tot ce vom face tot restul vieţii...
e să ne găsim micuţul nostru loc,
doar eu şi cu tine.
Apoi, ceea ce voi face e...
că îţi voi acoperi trupul cu cremă de cocoş în fiecare zi,
şi voi începe de la degetele de la picioare,
şi te voi linge uşor în sus, spre micuţa ta...
Sună bine. Cînd plecăm?
La dracu!
- Cum a fost? - Înmărmurit. Săracul Petey.
Alo?
Bună, Lilian. Nu pot vorbi acum. Mă suni mai tîrziu?
- Am găsit locul perfect. - Pa.
Era Lilian, o veche prietenă.
Clarence!
Clarence, unde eşti?
Odată am intrat în căminul băieţilor la miezul nopţii,
şi eu cu nişte prietene am făcut strea-tease pentru băieţi.
Nu era un liceu vechi, era de religie şi filozofie.
- Acolo l-ai cunoscut pe Walter? - Acolo l-am cunoscut pet Walter.
El termina şi eu eram în primul an. El era...
Era diferit de ceilalţi.
Încă e. Nu-s mulţi ca el pe aici.
- Vrei să-ţi pui degetul aici? - Dar de ce,
cînd în sfîrşit îl găsesc pe D-zeu, îşi pierd simţul umorului?
Alo?
Lilian, din nou.
Unde eşti?
Era Lilian şi mă voi întîlni cu ea în oraş la prînz.
Lilian?
- Mi-ar plăcea s-o întîlnesc. - Da, desigur.
O s-o rezolv într-un fel.
- Pa-pa. - Pa.
Se spune că "misterioase sînt căile Domnului",
de aceea spunem "căile Domnului sînt misterioase".
Uitaţi-vă la Job şi la ce i s-a întîmplat. L-a întrebat pe D-zeu:
"De ce îmi faci asta?"
Şi Domnul i-a fi putut explica,
dar în loc de asta, i-a spus: "Ai încredere în mine, Job."
Ăsta e un mister.
Doamne?
Da, Walter?
Cum crezi că sună?
Păi titlul e nasol din start.
Bună, îmi pare rău. Nu sînt de acord cu D-zeu.
- D-zeule, Grace. - Sper că nu te superi.
Nu, nu... exersam pentru convenţie.
E foarte provocator.
Uscat şi plictisitor, cred că la asta te referi.
- Dar aşa sînt eu în totalitate. - Prostii.
Nu sînt cel mai vibrant individ.
Un pic prea serios, poate.
- Ai pus degetul pe rană. - Reverend Goodfellow!
Reverend Goodfellow! Tocmai vroiam să vă spun despre...
- D-na Hawkins. - D-na Parker.
Putem vorbi în privat?
E vorba despre comitet...
S-a înrăutăţit. Niciodată în viaţa mea...
- N-am avut niciodată... - D-nă Parker,
reverendul exersa pentru predică.
Da, urmează convenţia.
Înţeleg.
Foarte bine.
La revedere, d-na Parker.
- Oh, dragă. Sper că nu... - Sigur că nu.
Eşti un om ocupat, d-le vicar, lumea ar trebui să înţeleagă.
Corect.
Da.
Acum.
Despre slujbă.
Da?
Îţi plac glumele?
Glumele?
Ştii, D-zeu era obosit şi i-a zis lui Sf. Petru:
"Uite, Petre... Petre," a zis,
"Sunt foarte obosit. Am nevoie de o vacanţă.
Îmi poţi sugera ceva?"
Sf. Petru s-a gîndit puţin şi a zis: "Ştiu,"
"ce zici de Lună"?
Domnul a zis: "Nu, nu cred. Nu pe lună, că nu e atmosferă."
- Da, e nostimă. - Încă n-am terminat. Şi Domnul a zis:
"Vreau ceva diferit." Şi Petru a zis: "Atunci ce zici de Pămînt?"
Şi domnul a zis: "Nu, am fost acolo acum 2000 de ani.
Am întîlnit o evreică mică şi drăguţă şi încă se vorbeşte despre asta."
Am făcut bine?
Arăţi minunat.
După tine.
- Fabulos, nu? - Da!
Biletele sînt pe drum.
Iubito! Oh, iubito!
Asta e! Doamne.
- Am nevoie... - Aşteaptă!
- Ce? - Lasă-mă să-mi dau hainele jos.
Bine.
D-zeule atotputernic!
Încet, încet, încet.
Da! Mă înnebuneşti!
- Ce-i asta? - Ce?
Asta.
- E chestia cu care fac dragoste. - Ştiu ce e.
Credeam că vouă englezoaicelor vă place aşa.
Nu.
Nu crezi că e tare?
Nu.
Nu ţi-ai oprit telefonul.
Alo?
Ce?
Cine dracu eşti?
- O fată. - Nu ştiu nici o fată.
- Am priceput. Trebuie să termin. - Nu, continuă.
De fapt, pune ceva pe tine. Cred că e destul pentru azi.
Bunule D-zeu.
"Bancuri cu D-zeu".
Nu.
E totul în regulă, d-le vicar?
E atîta linişte, Grace.
Frumos, nu?
- Să aveţi o seară plăcută. - Şi tu.
Foarte bine.
- Taci. - Te-a făcut să te rogi la pruncul Iisus?
- Lăsaţi-mă în pace. - Fugi la bunica, tîmpitule.
- Eşti în regulă? - Da.
Mă întrebam, dacă ai avea un cuvînt magic, care ar fii acesta?
- Adică, care e cuvîntul tău preferat? - Cuvîntul meu preferat?
- Broccoli - Broccoli?
Păi, nu ştiu. De ce nu?
E în regulă, Petey, e în regulă.
Închide ochii. Ţine-i închişi.
Acum spune cuvîntul magic.
Broccoli.
Acum deschide-i.
Vezi ce se întâmplă.
- Uite-l pe băiatul lui D-zeu. - E în regulă.
Eşti mort, băiatul lui D-zeu, eşti mort!
- Nu-mi merge frîna! - Nu pot opri!
- Cine e asta? - E Billy Martin.
Bunele Broccoli. Să facem şi la masă?
Bună, mamă.
Ştii, faină poate fi aşa senzuală.
Cît crezi că va dura pînă voi găsi un avocat?
Da, îmi place asta.
Gloria, te-ai întors. El e Mark...
- David... - Grant.
Asta e una bună. Holly! Vino şi ascultă asta!
Ia loc. Deci...
Vicarul e oprit pentru viteză excesivă şi poliţistul simte că miroase a alcool...
şi vede o sticlă goală de vin pe jos, în maşină.
Şi spune " Aţi băut, d-le reverend?" Vicarul spune:
inocent...
foarte nevinovat...
Şi vicarul spune inocent:
"E doar apă." Poliţistul se uită la sticlă şi spune:
"Mie îmi pare vin."
"Vin!" plînge vicarul. "Bunule D-zeu, iar ai făcut-o."
- E amuzantă. - Da, foarte amuzantă, nu?
Mami! Mami!
Billy Martin venea după mine, dar Grace era acolo şi am zis "Broccoli",
- şi acum e mort. Billy Martin e mort! - Oh, Doamne!
- Eşti o albinuţă ocupată? - Grace, el e Grant.
E Halloween?
- Glume, Grace. Am o grămadă. - Foarte bine.
Nu e drăguţ? Billy Martin e mort!
Putem sta de vorbă Billy Martin e mort?
Nu. Nu e mort, şi-a pierdut cunoştinţa.
Dar te rog, nu-i spune lui Petey, pentru că e aşa de tulburat.
- Grace, poţi să te uiţi la plăcintă? - Desigur, dragă.
- Am dat-o-n bară. - N-ar trebui să vorbească aşa.
Hai să punem lucrurile la punct. Fiul meu bate cîmpii...
Soţul meu a devenit un comediant.
Şi nimfomana mea fiică a descoperit gătitul.
Ce se întâmplă?
Îmi pare rău!
- Îmi pare rău. Te-am trezit? - Nu, deloc.
- V-am deranjat, pe tine şi pe Walter? - Chance, eşti drăguţă.
- Noapte bună. - Noapte bună. ŞTii,
bărbaţii îşi pierd uneori calea.
Walter are un suflet de aur, dar e un pic...
mai încet ca ceilalţi.
Sunt sigură că îşi va găsi calea înapoi spre tine, în final.
- Ai fost şi tu măritată? - Da, am fost, De mult.
- El şi-a pierdut calea? - Cu puţin ajutor de la altă femeie.
Îşi pierduse complet capul.
Ai cîteva minute?
Ia loc. Vreau să-ţi arăt ceva.
Uite.
Sunt eu cînd aveam 6 ani.
- Ce drăguţ. - Eram una vie.
Eram?
Uite-l. El e.
Cum îl chema?
Arthur.
E foarte energic.
Eram nebună după un băiat drăguţ. Eram tînără. Foarte tînără.
Prea tînără.
Şi apoi a făcut-o.
Şi asta a fost.
Walter o face doar cu D-zeu.
În cazul ăsta se va întoarce la tine.
D-zeu n-ar sta în calea unei femei aşa de frumoase.
Îţi vei găsi calea înapoi spre mine?
Ai putea?
Clarence, tu eşti?
Clarence?
D-zeule! Clarence!
Doamne!
- Crezi că şi-a găsit cîinele? - Dl. Brown e în vacanţă.
E? Unde a plecat?
Cred că a zis în Australia.
Hei.
Deci...
M-am trezit în fiecare noapte gîndindu-mă...
Dacă am avea o şansă să ne găsim fericirea în viaţă, Gloria,
atunci nimeni n-ar trebui să moară fără s-o găsească.
Nu sînt singură.
Am vorbit cu tipul ăla
şi Mexicul e pregătit.
- Am o întîlnire mîine. - Ce?
Ţi-am zis că mă mişc repede...
- E prea repede. Schimb-o. - Nu pot. Biletele sînt cumpărate.
- Schimbă biletele. - Scumpo, sînt cumpărate.
Nu le poţi schimba?
Gloria, asta e tot ce am visat.
Şi hotelul?
- Hotelul e perfect. - Pe plajă, cum ai zis?
- Da. Distanţa e de cîteva secunde. - Cel mă ibun hotel de pe plajă, Lance.
Gloria, e mai mult ca un hotel.
- E cu timp împărţit. - Iată-vă.
Grace! Grace, el e Lance, instructorul meu de golf.
- Lance, ea e Grace, menajera noastră. - Încîntat de cunoştinţă, Grace.
- Gloria mi-a povestit despre tine. - Eşti american.
- Da. - E aşa evident?
- Vă rog, nu vreau să vă întrerup. - Scuze.
Vorbeam despre următoarea şedinţă
de golf. Nu-i aşa, Lance?
- Corect, despre următoarea şedinţă. - Putem vorbi mai tîrziu, nu?
Păi, de fapt... Trebuie să ştiu acum.
- Nu poate aştepta? - E totul confirmat.
- Am îndoieli... - Ce fel de îndoieli?
Vreau să fiu sigură că avem echipamentul adecvat.
Nu cred că avem lemnul potrivit.
Vorbeşti cu mine.
Nu trebuie să-ţi faci griji în privinţa lemnului.
Da sau nu, Gloria?
În regulă.
În regulă. Bine.
Încîntată de cunoştinţă, Lance.
E o plăcere că te-am întîlnit, Grace.
La 5? În acelaşi loc?
- La locul obişnuit? - Bine.
D-nelor, să aveţi un prînz plăcut.
Are un balans minunat.
Zău?
L-am vizitat acum 2000 de ani şi am întîlnit aceasta evreică drăguţă,
şi încă se mai vorbeşte despre asta.
Lăsînd glumă la o parte, e adevărat:
după 2000 de ani încă mai vorbim despre asta,
şi asta pentru că merita discutat.
Grace.
Cu glumele astea, lucrurile devin însufleţite.
- Chiar devin. - Excelent.
- Vă descurcaţi foarte bine, d-le vicar. - Mersi.
V-aţi gîndit la sex?
- La sex? - Da.
- Pentru convenţie sau... - Biblia e plină de sex.
- N-aţi remarcat? - Biblia?
De exemplu, cîntecul lui Solomon.
Nu, e o declaraţie de dragoste pasională...
- a unui om devotat Domnului. - Nu!
E despre sex.
Corect.
Citeşte-o din nou, d-le reverend.
O să vă fac o ceaşcă de ceai.
"Lasă-l să mă sărute cu sărutul gurii lui:
Pentru că dragostea lui e mai bună ca vinul.
Fructele lui erau dulci.
Şi-a pus mîna stângă sub capul meu
şi cu dreapta m-a îmbrăţişat.
Priveşte,}
tu, iubito.
Buzele ei erau ca purpura...
Ochii ca ai porumbelului, după voal.
Şi atrăgătoare e gura ei.
Sînii ei hrăneau liliacul.
E timpul pentru spectacol!
Haide!
Vino la unchiul Lance.
Nu, nu. Întoarce-te!
Da!
Doamne! Sunt ca nişte petale de trandafir.
Bingo!
- Lance, eşti un om norocos. - Bună seara.
Bună seara. Te pot ajuta?
- Grace, corect? - Da.
Mi-am pierdut... Mi-ai văzut portofelul? Se pare că mi-a căzut aici.
Mi-am luat pixul, discursul...
şi sînt foarte emoţionat.
O să fii bine şi am să mă gîndesc la tine.
- Doamne! - Iisuse, terminaţi.
- Pa-pa. - Pa, tată.
- Salut, Petey. La revedere, scumpo. - Pa, tată.
Grace.
Ai uitat ceva, dragă?
- L-ai văzut pe dl. Brown? - Nu, e în Australia.
- Sper că va merge bine convenţia. - Da, mersi, Grace.
La revedere tuturor.
Reverend Goodfellow!
- Reverend Goodfellow! - D-nă Parker.
Despre comitetul aranjamentului floral...
despre care aş fii mai mult decît fericită să
vorbesc cu dvs. în cîteva zile, cînd mă întorc.
Înţeleg.
Am remarcat că menajera dvs. ...
a avut mari probleme cu maşina aseară.
Cu maşina ei?
- Nu e maşina lui Grace, d-nă Parker. - Nu?
Am văzut-o des acolo.
La început am crezut că e un taxi.
Despărţirile nu sînt uşoare, dar nu sînt pentru totdeauna.
Bună. Eu sînt. A trecut de 5, eu sînt aici şi tu nu.
E nostim că am venit aici...
ca să-ţi spun că nu merg, dar cred că mi-ai luat-o înainte.
Probabil că eşti deja acolo cu vreo fată.
Să ai o viaţă frumoasă, Lance.
Aici erai.
- Cina e la 8 ? - N-a apărut?
- Ce? - Americanul tău.
Instructorul de golf, la antrenament.
Nu, n-a apărut. E bolnav.
Da, a sunat.
Da.
O femeie, numită Criminală cu Geamantanul.
- Rosemary Jones, Blll. - Nu mă face să încep cu Rosemary Jones.
E o zi tristă cînd cineva ca ea e eliberată.
Cred că avem nişte poze, nu?
Da. Criminală cu Geamantanul, cum au numit-o,
pentru că i-au găsit soţul şi amanta ciopîrţiţi în geamantan.
- După o lună a fost eliberată. - Mamă!
Da?
Cred că ai face bine să vezi asta.
Mamă!
D-zeule!
Căile misterioase ale Domnului. Cred că e un titlu bun, reverend Goodfellow.
- Chiar îmi place. - Serios? Mersi.
Le va plăcea şi lor. Sunt sigură.
- O să mă uit. - Nu, nu cred.
- Holly! - Te-ai uitat înăuntru?
- Nu. - Exact.
Stai aşa!
Gloria, eşti aici? Holly?
Sunteţi sus?
Rahat!
Alo?
Sunteţi aici?
- Te rog, răspunde, Lance. - Cine e Lance?
Aşa. Cum merge iar?
Apeluri pierdute, apasă verde.
Alo?
Sunt Grace. Vreţi să ieşiţi de sub pat?
Imediat.
E grozav să vedem atîtea feţe noi aici, azi. Ştiu că mulţi veniţi de departe,
şi vă mulţumesc. Şi unii vechi prieteni, Morgan.
Grozav rezultatul la rugbi, în acest weekend.
Acum, înapoi la treburile serioase ale zilei...
Aş vrea să vi-l prezint pe reverendul Walter Goodfellow...
de la parohia din Little Wallop!
Bună seara!
Bună seara, d-lor.
Doamnelor şi domnilor!
E o onoare...
să rostesc ceva...
la această convenţie
şi subiectul meu e...
"Misterioasele căi ale Codului".
"Ale Domnului",
Mă scuzaţi, sînt sigur că şi codul are căile lui misterioase.
Dar despre misterioasele căi ale Domnului vroiam să vă vorbesc astă seară.
Codul va trebui să-şi aştepte convenţia lui.
Deci! Misterioasele căi ale Domnului!
Mă bucur că avem această mică discuţie.
- Ce-ai făcut cu Lance, Rosemary? - Ştii, prefer Rosie.
Mă duce înapoi în copilărie.
Ce-ai făcut cu Lance, Rosie?
- Cine dracu e Lance? - Ei bine...
asta e întrebarea. Vezi tu, Lance...
Lui Lance îi plăcea să facă filme.
Ştii să umbli cu asta, dragă?
E timpul spectacolului.
Vino la unchiul Lance.
- Cine dracu e ăsta? Îl omor! - Nu mai e necesar, dragă.
Doamne. Sunt ca petalele de trandafir.
Ce?
Nu e genul cu care ai fii fost fericită în final, dragă.
Nu schimba subiectul. Ai un mort în valiză!
Nu, nu e în valiza mea. E în maşina lui.
Şi nu a fost orice bărbat, nu, Gloria?
Era amantul tău.
- Era amantul tău? - Acum ai înţeles, Holly,
Maică-ta era nefericită şi singură. După cum ştii,
tatăl tău e un om ocupat şi a apărut americanul ăsta chipeş...
cu accentul şi cu balansul lui, nefiind genul pe care eu îl aprob.
Nu poţi omorî oamenii doar pentru că nu îţi plac.
Asta îmi spuneau şi doctorii. La punctul ăsta nu ne-am putut înţelege.
Oricum, cum am putut vedea, aventura ta ţi-a ruinat familia!
Te aşteptai să nu fac nimic?
- Da, pentru că nu avea legătură cu tine! - Totul are legătură cu mine.
E ceea ce poate face o mamă pentru fiica...
fiica ei.
Mai e ceva despre care trebuie să discutăm.
Din cînd în cînd, măicuţele îmi trimit poze.
Asta e mama ta cînd avea vîrsta ta.
Mamă, arătai grozav.
N-am uitat mica problemă cu morţii?
De unde ştii despre ceilalţi morţi?
- Care ceilalţi morţi? - Nu ştiai despre ceilalţi.
Care ceilalţi morţi?
Doar cîinele d-lui Brown.
Şi dl. Brown.
I-ai ucis şi pe ei!
Am făcut-o pentru tine, dragă.
Mama mea...
Am aşteptat atîta timp să-mi spui aşa.
Şi ce facem acum?
Şi cînd am întrebat: "De ce mereu vicarii răspund la o întrebare...
cu o altă întrebare?", Eu mereu răspund:
"De ce n-ar trebui?"
Dar, în final,
e vorba cum ne descurcăm în viaţă cu problemele cu care ne confruntăm.
Cîteodată e o întrebare despre a lua parte la acţiune,
de a lua decizii
care îi implică pe ceilalţi în rezolvarea,
şi a trece peste.
Dar altădată, e vorba despre ceva mai puţin tangibil.
Cîteodată e nevoie de graţie.
Un pic din graţia lui D-zeu
şi toate problemele par să pălească.
Ar trebui să-i cerem explicaţii Domnului?
Să ne întrebăm de metodele sale?
Sau să ne bucurăm de beneficii?
Ei bine,
Nu cred că Domnul vrea să punem prea multe întrebări.
Isaia, capitolul 55, versetul 8:
"Căile mele nu-s căile voastre."
Şi cred că asta înseamnă:
"Sunt misterios, oameni buni.
Obişnuiţi-vă cu asta."
Mulţumesc foarte mult.
- Iisuse, nu pot s-o fac. - E în regulă.
Nu l-am măcelărit. Unde te duci?
- N-o fac! - Dar eu nu ştiu să conduc.
- Nu intru în maşină. - Dar învăţ.
- Oficial am nevoie de cineva cu mine. - Cred că în condiţiile...
date regulile nu se aplică. Grace, aşteaptă.
- Cine e? - D-na Parker.
Cred că v-a trebui să folosesc iazul din nou.
Din nou?
Nu, nu vreau să ştiu. Intru înăuntru şi tu fă ce ai de făcut.
Credeam că a fii orfană e un lucru rău.
Doamne, chiar e înţepenit.
- Holly, trebuie? - N-am mai văzut aşa ceva.
Dumnezeule!
Doamne, asta e...
Nu e corect.
Alte fiice plănuiesc să se mărite
să facă prăjituri, să meargă la cumpărături cu mamele lor.
Şi tu ce faci?
- Scapi de morţi. - Aş putea spune la fel.
Să pun ceainicul?
Bărbaţi se dau în vînt după femeile Jones, de cînd exista ele,
şi de aceea trebuie să fiţi atente ce aduceţi acasă, dragelor.
Pericolul şi sălbăticia te poate atrage acum, dar eşti pe acealsi drum, crede-mă.
Eşti.
Ar trebui să-mi găsesc un prieten ca tata?
- De ce nu? - Nu e nimic în neregulă cu tatăl tău.
Ştiu că erai o scorpie cu el, dar mereu m-am gîndit că-l iubeai.
Îl iubesc.
- Îl iubesc. - Atunci ce-i cu aventura?
Presupun că tata nu ştie de el.
Pentru că nu cred că trebuie. Nu cred că ar trebui să ştie nimic.
- Corect, Grace? - Mama are cuvîntul.
-Te-ai trezit. Ţi-am adus ceai. - Mersi.
Noaptea trecută, crezi că d-na Parker, a văzut ceva?
Nu, de ce?
Vine încoace.
- Asta nu înseamnă că a văzut ceva. - Cine?
- Despre cine vorbiţi? - De d-na Parker, poate a văzut ceva.
- N-a văzut nimic ieri noapte. - Te-a văzut noaptea trecută.
- Nu. - Posibil.
- D-zeule! - O să o văd.
Ba nu. Rămîi aici. Ai văzut deja destul.
- D-zeule! - Rămîi calmă.
D-nă Goodfellow, v-am trezit?
- De fapt, da. - Speram ca soţul dvs. să fie acasă.
- Trebuie să vorbesc cu el. - Nu, îmi pare rău. E plecat.
- E la o convenţie care durează 3 zile. - E vorba despre...
comitetul pentru aranjarea florilor.
- Va trebui să vorbiţi cu el, nu cu mine. - Cynthia Martin...
face tot ce poate ca să mă submineze.
Cred că plănuieşte o lovitură.
- O lovitură? - Prin spatele meu, da!
Dacă nu vă supăraţi, trebuie să iau loc.
Prin spatele meu şi prin spatele reverendului.
E o ruşine. Aş merge şi mai departe şi aş spune
că e amoral. Şi ştiind ceea ce ştiu acum,
- nu văd cum aş putea păstra tăcerea. - Iisuse, ştie. Ştie!
Şi cînd va afla reverendul, va fii şocat, vă asigur.
- O să-i spun, d-nă Goodfellow. - Grace. Grace, nu.
Indiferent de distrugerile făcute, trebuie să i se spună.
Sunt sigură că Walter va vorbi cu Cynthia Martin,
- şi va rezolva problema. - Dar nu e doar d-na Martin.
Toţi au cîteva pe agendele lor sordide.
În 60 de ani, d-nă. Goodfellow, n-am mai pomenit aşa ceva.
Şi în condiţia mea, de asemenea. Chiar îmi afectează inima, ştiţi?
Îmi doream să nu vă spun asta, dar trebuia.
- Trebuie să i se spună soţului dvs. - E destul, d-nă Parker.
- Dă-te la o parte, dragă. - Ce faci?
Nu voi lăsa să se dezmembreze această familie, după toate prin care am trecut.
- Ştie. Vroia să-i spună lui tata! - Vorbea despre comitet!
N-are legătură cu celelalte.
- D-nă Parker? - Oh, dragă.
- D-nă Parker, mă auziţi? - Rahat, a...
Da, cred că da.
Doamne. Doamne.
- După cum spunea, avea o inimă de rahat. - Cred că şi tu ai avea la fel,
- dacă ar sări cineva la tine cu o tigaie. - A fost o simplă neînţelegere,
...care se putea întîmpla oricui.
Nu mai poate contiuna aşa, mamă. E destul.
- Înţeleg că eşti supărată, dragă. - Sunt! Sunt 2 cadavre pînă acum.
- Unul în iaz şi unul în sufragerie. - Sunt trei în iaz,
- ai uitat de... - Nici nu vreau să ştiu.
Chestia asta a mers prea departe.
Înţeleg.
Nu o să-i ducă nimeni dorul.
Mamă? S-a întors tata.
Bună!
- Aşa. - Bună, scumpo.
- Bună, tată. - Am avut cea mai bună...
Scuze, spuneam că am avut cea mai bună convenţie.
Bună tuturor, d-nă Parker. Cum vă simţiţi în această dimineaţă?
E bine.
- Iubitule, credeam că va dura 3 zile. - Trebuia, dar...
Mă bucur să te văd.
- Pa,tată. - Vreau să aud totul.
Ei bine, mi-am ţinut predică...
- Şi cum a mers? - Foarte bine. Chiar i-am făcut să rîdă.
Dar ştii ce-a fost cel mă iuimitor? Ceea ce s-a întîmplat după.
Primeam laude de la toţi, de la consiliu...
Normal asta ar fi fost... Dar ştii la ce mă gîndeam?
De ce sînt aici?
- Mereu ai fost un gînditor în profunzime.
Cînd... ceea ce foarte important pentru mine
e acasă.
Oh, iubitule.
Deci,
făcea udragoste în orice cameră din casă, Lilian şi Brian?
- Şi o făceau de două ori. - De două ori.
- Cred că avem ceva de recuperat. - Nu, trebuie să o văd pe d-na Parker.
- Da. Ai nevoie de mine? - Nu, este pentru comitet.
Jur că asta o s-o omoare.
Moartea d-nei Parker a fost un şoc pentru noi toţi,
dar după cum ştim, D-zeu lucrează pe căi misterioase.
Ceea ce îmi aminteşte despre ceva ce am spus recent,
şi cred că d-na Parker ar fi aprobat.
- Excelentă predică, d-le reverend. - Mersi.
- Mersi. La revedere. - A fost foarte bine.
- D-le reverend Goodfellow. - D-na Martin.
Putem discuta depre comitet săptămîna asta?
Nu, poate săptămîna viitoare. O să vă anunţ eu.
Foarte bine.
La revedere.
Cine e?
- Eu sînt. - Intră.
Cred că asta e cel mai bine, nu crezi?
"Draga mea Gloria,
a fost o bucăţică de Rai să te cunosc, draga mea.
Ai făcut dintr-o bătrînă nebună o bătrînă fericită.
O să-mi lipseşti şi minunata ta familie,
dar am să vă vizitez. Încearcă doar să mă opreşti.
Cu dragoste, mama."
"Dragă mamă, cîte luni au trecut? 2, 3, 4 ?
Încă mereu vorbim despre tine.
Ne gîndim să te vizităm şi avem multe planuri pentru toată familia.
Aşa că poţi întreba care sînt noutăţile în Little Wallop.
Holly are un nou prieten drăguţ şi mi-a spus să-ţi spun,
că ai fii mulţumită de alegerea ei. El nu e ca ceilalţi.
Cred că are o influenţă asupra ei.
Şi Petey face foarte bine, transformîndu-se într-un tînăr încrezător."
Îmi aduce aminte de un englez, un irlandez şi un scoţian,
un vicar, un rabin şi un preot, toţi mergînd la un bar şi barmanul zice:
"Ce-i asta, o glumă?"
"Walter e şi el un om schimbat. Aş putea spune că
viaţa noastră împreună e completă.
"Îl susţin în tot ce are nevoie, exact cum face şi el."
"Cînd vei citi asta deja vei fi la noul loc de muncă. Noroc.
Sper că nu sînt obstacole, dar ceva îmi spune că te descurci bine."
Bună dragă. Ţi-i aminteşti pe Bob şi Ted. Mi-e teamă că e aşa cum ne-am temut.
Iazul. Algele.
- Alge albastrui-verzi. - Aparent e ceva serios.
- E foarte serios. - Foarte, foarte serios.
Aşa că discutăm opţiunile.
Cum i-am explicat reverendului Goodfellow,
e vorba de luciul apei. Algele nu vă afectează doar pe dvs,
ci întregul sat. Şi algele albastrui-verzui...
sînt cele mai rele. Aşa că există doar o opţiune.
Cum am zis, e doar
- o opţiune. - Care e?
Asanarea.
Să pun ceainicul?
"Deci, între tine şi noi, aş pune ca viaţa e bună.
Fără drame, crize, totul decurge lin.
Cîteva mici obstacole, bineînţeles, ca iazul.
Ne-au spus că trebuie asanat, ceea ce e ca o farsă,
după cum îţi imaginezi, dar sînt sigură că o vom rezolva."
made by sabian