Traducerea şi adaptarea: Thunder_oc Subtitrări Noi Team
Am venit în seara asta să te avertizez că vei fi vizitat de 3 spirite.
Poftim?
Asta a fost şansa şi speranţa de care pomeneai, Jacob?
A fost.
Ai încă şansa şi speranţa să scapi de soarta pe care am avut-o eu.
Şansa şi speranţa îndeletnicirii mele, Ebenezer.
Îţi mulţumesc, Jacob.
Primul va sosi când orologiul va anunţa ora 01:00.
- Tacă-ţi gura, Beth! - Nu mă interesează cine a început, Max.
Ben a început şi toată lumea o ştie. Avem totul înregistrat.
O să-ţi ceri scuze în scris celor din clasă pentru că le-ai stricat recitalul.
Unde ţi-a fost mintea, Max? Puştiul ăla era de două ori cât tine.
Da, dar Ben Kuklinski este întotdeauna furios de Crăciun.
Le-a spus celor din clasa întâi că Moş Crăciun
e doar un truc ieftin de marketing inventat să se vândă Pepsi.
Cola.
- Ştii ce vreau să spun. - Dar nu ştiu de ce îţi pasă.
- Păi, cuiva trebuie să-i pese. - Poftim, lasă-mă să văd.
Nu-i chiar atât de rău. Continuă să pui gheaţă.
Şi dacă la-i doborât în iesle crezi că a fost cea mai bună soluţie?
Bine, a fost vina mea. Dar am fost influenţat.
Am mâncat doar bomboane de pom şi acadele.
Ei bine, nu vreau să par dură dar fiecare copil trebuie să afle adevărul într-o zi.
Ştiu. Eu... nu am vrut să se afle.
Pentru cei mici.
Însă asta înseamnă război de Crăciun, o dispută aprinsă în sfera politică...
- Arată minunat, mamă. - Mulţumesc.
Nu te speti prea tare. Sarah a cumpărat o mulţime de prăjituri de la magazin.
E Roger.
Parcă ai spus că nu lucrezi de Crăciun.
Am spus că nu călătoresc de Crăciun. Dar trebuie să răspund la câteva telefoane.
Salut Roger, care-i treaba?
Nu ne mai uităm la Charlie Brown
în timp ce împachetăm cadourile de Crăciun ca de obicei?
Ştii ce? După tot ce ai făcut, poţi să te uiţi de unul singur. Şi repede.
Vărul tău trebuie să ajungă în orice clipă. Da, Roger?
- E mare îmbulzeală de Crăciun, aici. - Beth, ajută-mă să agăţ asta.
Stai. Mamă, nu ne uităm la Charlie Brown?
Ai terminat scrisoarea?
Am început-o, dar... nu ştiu ce să cer anul ăsta.
Pentru că sunt o familie, Beth. Şi stau numai câteva zile.
Eu nu-mi împart camera cu fete care urinează din picioare.
Sunt sigură că te gândeşti tu la ceva.
Anul trecut am găsit rahat în patul meu, mamă.
- Rahat de om. - Pentru ultima oară, a fost câinele lor!
"Datorită lor unor oameni nu ar trebui să li se permită să se înmulţească"!
- Sunt cuvintele tale, mamă, nu ale mele! - Nu am spus niciodată aşa ceva!
Am spus că ar trebui să facă un test înainte să li se permită să se înmulţească.
Mulţumesc, Omi.
Omi?
Încă mai crezi în Moş Crăciun?
Desigur.
Dar... cred de asemenea că Sfântul Nicolae este ceea ce îl facem noi să pară.
Cum adică?
Crezând în el înseamnă... să crezi în adevăratul spirit al sărbătorii.
Spiritul de a dărui. De a sacrifica...
Cred de asemenea şi în desertul înainte de cină.
Da, verii mei se târăsc afară din aria restrânsă a arborelui lor genetic,
şi toată lumea e puţin tensionată.
- Maică-ta iar înghite Xanax? - Ca pe bomboane.
În seara asta ornăm un brad cu fulgi de nea japonez sau un rahat de genul.
E nevoie de un efort imens să faci familia asta să pară mai bună decât este, ştii?
Îmi plac fulgii de nea, dar mai mult îmi place planul meu.
Foarte ispititor.
- Dar cred că sunt ţintuită aici. - Haide.
Oamenii evadau din Alcatraz înainte, şi sunt la doar 4 străzi distanţă de tine.
Ce? Ce nu e în regulă?
Totul.
Rahat.
- Voi două, vreţi să încetaţi? - Howie, nu mai apăsa pe sonerie!
- Căraţi şi voi ceva! - Ajutaţi-mă cu genţile.
E Crăciunul. E Crăciunul. E Crăciunul.
- Crăciun fericit! - Bună, surioară. Crăciun fericit.
- Doamne. Mă bucur enorm că aţi putut veni. - N-o să-ţi vină să crezi.
O mulţime de accidente pe autostradă
şi emisiuni cretine la radio timp de 6 ore.
V-am adus ceva de acasă, totuşi, nu-i aşa?
Mulţumesc. Arată...
Cu plăcere.
Linda, mergi, mergi. Doar nu vrem să menţinem ambuteiajul.
Howard, lasă-mă să te ajut cu astea.
E...
- Mulţumesc, Tommy. - Îmi cer scuze.
I-ai dat zi liberă majordomului, aşa-i?
- Nu-ţi face griji pentru asta. - Da, am adus-o şi pe Rosie.
- Nu aveţi pisică, nu-i aşa? - E în regulă. E în regulă, nu?
Crăciun fericit, fetelor. Intraţi.
Sunteţi drăguţe în jachetele astea asemănătoare.
Sunt puţin morocănoase pentru că Steelers au pierdut, aşa că...
Jordan, Stevie, de ce nu-i povestiţi mătuşii Sarah
despre premiile prezidenţiale de la fitness?
E o poveste interesantă.
Salut, Howie.
Ce l-ai rugat pe Moş Crăciun să-ţi aducă anul ăsta?
Foarte frumos. Au fost fenomenale.
- Arată mai mare aici. - O maşinuţă de jucărie?
Uite ce are Max în buzunar.
O scrisoare pentru Moş Crăciun.
Jocuri video?
Un telefon?
Dializă?
- A fost un drum al naibii de lung. - Mulţumesc, oameni buni.
Unde vrei să pun astea, Tom?
- Oriunde? - Da.
Iisuse Hristoase. Mureaţi dacă curăţaţi aleea?
Puteam să-mi fracturez şoldul acolo.
Surpriză! Te rog, nu te supăra.
Mătuşă Dorothy. Îmi pare bine să te văd.
Da, mă rog, sora ta nu e chiar Maica Tereza,
dar cel puţin trece pe la mine din când în când
să se asigure că nu am murit.
Unde-i lichiorul? Vreau să mă înveselesc.
E în bucătărie. Serveşte-te.
- Tom, lasă-mă să iau eu asta. - Scuze.
- E în regulă. E în regulă. - Doamne Dumnezeule.
Aici parcă a vomat Martha Stewart.
- Am lăsat uşa deschisă. Scuze. - Suntem atât de împrăştiaţi, sincer.
Şase ore, ce naiba.
Scuze. Nu mai era încă un...
- Copil? - Chrissy! La naiba!
Jordan, ţi-am spus să o iei în casă.
- Nu-i copilul meu. - Ce naiba, fetelor.
Tommy, ajută-mă să iau copilul şi rahaturile alea de femei.
- Te superi? Mulţumesc. - Hai s-o facem de pomină?
Mulţumesc, iubitule. Mulţumesc. O, Doamne.
Un grătar în concediu e o surpriză. Hemoroizii sunt o surpriză.
Ea este un cel mai nenorocit coşmar. Unde ţi-a fost mintea?
Haide, nu-i chiar atât de rea. Nu este!
În plus, m-a păcălit, da?
Am crezut că mergem să împărţim cadouri şi a apărut cu o valiză la uşă.
Ce era să fac, să-i spun să-şi petreacă singură Crăciunul?
Nu, dar cel puţin puteai să mă anunţi când una din greşelile tale devine problema mea.
Tu crezi că tot ce fac este greşit.
- Păi... - Scuze. Fereşte. Fereşte.
Iubito, cred că puştoaica a făcut pe ea.
Ce pute. Bine, merg să o schimb. Hai pe aici.
Montează aia unde doreşti, T.
Camioneta miroase toată a rahat.
Deci, ce avem la cină?
Ăsta-i băiatul meu!
- Ăsta-i băiatul meu! - Cu siguranţă este.
Îl ţin pe Howie Jr. în formă de joc.
Până la liceu va fi cel mai faimos apărător din state.
Ai păşit vreodată pe teren, Tommy?
Nu, de fapt, nu am avut timp în copilărie. Majoritatea timpului eram în formare.
Pentru ce te antrenai? Armată? Marină?
- Pentru Eagle Scouts. - Eagle Scouts.
Eagle Scouts, copii, este locul unde fluturi coşuleţe
şi ajuţi băbuţele să traverseze strada. Nu-i aşa?
Nu, nu.
Nu, nu, nu. De fapt era... un antrenament pentru supravieţuire.
Singurul antrenament de supravieţuire de care am nevoie este vechea mea armă
şi cutia mare de alice babane pe care le ţin în camionetă.
Un cioban trebuie să-şi protejeze turma.
Iubitule, am convenit să nu vorbim despre arme la masă.
Familia asta are nevoie de o discuţie despre arme,
fie că e la masă sau în altă parte.
Înţelegi ce vreau să spun?
Se pare că lui Chrissy chiar îi place somonul meu.
Aveţi grijă. Mătuşii Sarah îi place ca totul să fie curat şi perfect,
de aceea găteşte atâtea feluri de mâncare pe care nu le poţi pronunţa.
M-am gândit că poate vreţi să luaţi o pauză de la macaroane cu brânză şi hot dog.
- Da, bine. - Ei bine, te-ai înşelat.
Cine nu are şuncă de Crăciun? Ce, eşti evreu acum?
Poate e timpul pentru desert?
- E delicios, iubito. - Puţin uscată.
Bine. A mea e delicioasă.
- Păi, ar fi trebuit să iau eu friptura ta. - Puteai să spui ceva drăguţ.
O să-i spun când se întoarce, dacă desertul e bun.
- Vreau să-mi faci o favoare. - Spune-i despre Moş Crăciun.
- Spune-i ceva drăguţ despre desert. - Băi. Maxi-tampon.
Ai auzit ce s-a întâmplat cu Moş Crăciun?
Nu, Stevie. Ce s-a întâmplat cu Moş Crăciun?
Am auzit la ştiri. Sania lui s-a prăbuşit în munţi.
Şi-a zdrobit ambele picioare.
Degerăturile i-au anihilat durerea dar nu şi foamea.
Aşa că, pentru a supravieţui a trebuit să ucidă şi să mănânce renii.
Inclusiv pe Rudolph.
Opt reni micuţi. Te-ai prins?
- Încetează! - Nu începe o ceartă.
- Copii, încetaţi. - Se joacă şi ei, Tommy.
Macaroane cu brânză şi hot dog. Iisuse.
Deci, ce fiertura lamentabilă ai mai pregătit acum?
Să ştii că mâncarea asta fandosită îmi înfundă intestinele.
Ce-ar fi să mergem în rulota ta Crăciunul viitor?
Şi după ce ai petrecut săptămâni întregi decorând, gătind şi curăţând,
s-ar putea să mă clatin şi eu şi să mă plâng
de toate lucrurile pentru care ai muncit atât de mult.
- Sarah, ştii... - Nu, mătuşa Dorothy, te rog.
Pentru binele tău... nu te mai apropia de bucătăria mea.
Ştiţi, renii sunt de fapt o sursă de hrană rezistentă
în teritoriile nordice, în Alaska, Canada.
În perioada asta a anului, ne referim la reni
doar ca mijloc de transport pentru Moş Crăciun.
Ştim că încă mai crezi în ratatul ăla umflat.
Nu ştiu despre ce vorbiţi.
Eşti sigur?
Max, încetează.
"Dragă Moş Crăciun,
ştiu că nu am fost cuminte anul acesta şi îmi pare rău,
dar sperăm că poate mă ajuţi pe mine şi familia mea de Crăciun.
Avem nevoie de tine". Maxi-tampon, ce drăguţ.
- Dă-mi-o înapoi! - Încetează, Max.
Blah, blah, blah, prostii, prostii. Ia uite... lista cu dorinţe a lui Maxi.
- Stevie, încetează. Ajunge. - Stai, tu eşti prima, Beth.
"Aş dori ca eu şi Beth să ne înţelegem ca pe vremuri.
Poate ai observat dar nu am prea mulţi prieteni".
Nu, serios, Max?
"Mi-aş dori ca mama şi tata să se îndrăgostească din nou.
Ştiu că se ceartă mult, din cauza tatălui meu care e plecat prea mult.
Eu cred că îşi simt lipsa".
"De asemenea, aş dori ca lucrurile să nu fie atât de dificile
pentru unchiul Howard şi mătuşa Linda.
aşa că, poate le dai şi lor o mână de ajutor anul ăsta.
Şi...
Şi..." să ţi-o trag. Tata nu şi-a dorit să fim băieţi.
Cine doreşte cremă de zahăr ars?
- Dă-mi scrisoarea! Dă-mi-o înapoi! - Hei, Max. Hei. Hei!
- Hei! - Fetelor!
- Hei! - Hei!
- Haide, Howard. Stevie, Jordan. - Gata, gata, ajunge.
- Eşti teafăr? Scumpule? - Ajunge. Ajunge.
Am vrut ca acest Crăciun să fie cum era odată, dar lăsaţi-o baltă. Urăsc Crăciunul!
- Vă urăsc pe toţi! - Max. Max!
Lasă-l. Puştiul merită un premiu pentru că a spus adevărul.
- Pot să intru? - Nu.
Vor pleca imediat după Crăciun,
aşa că va trebui să supravieţuim încă... trei zile.
Nu înţeleg. În fiecare an e tot mai rău.
De ce trebuie să le acceptăm ifosele doar pentru că împărţim acelaşi ADN?
Pentru că asta înseamnă o familie, Max.
Oameni cu care încerci să te înţelegi
chiar dacă nu aveţi prea multe în comun.
- De ce? - Pentru că...
Ei bine...
Bine, aici m-ai încuiat.
Sau...
poate trebuie să încercăm mai mult să găsim ce avem în comun.
Să lăsăm totul deoparte şi să ne gândim la ceilalţi de exemplu.
La prieteni, la familie,
chiar şi la ticăloşii pe care în mod normal nu-i suporţi.
- Ca unchiul Howard? - Nu am vrut să dau nume.
Tată, tu chiar crezi în toate astea?
Vreau să cred, Max.
Dar...
pun pariu că mai ai încă timp să pui scrisoarea în cutia poştală?
Nu ţi se pare puţin ciudat? Adică pot observa furtuni de nisip pe Marte,
dar nimeni nu a văzut viscolul uriaş care se îndreaptă spre noi.
Ei bine, de îndată ce revine curentul,
poţi să scrii un e-mail furios celor de la Institutul Naţional de Meteorologie.
Între timp hai să încercăm să ne păstrăm calmul.
- Mamă, e ceva ciudat afară. - Dar sunt calmă.
Aş fi şi mai calmă dacă aş şti cum o să supravieţuim de Crăciun cu 12 persoane
în casă, fără apă caldă, fără căldură şi fără electricitate.
- Şi fără mâncare. - A mai rămas o grămadă de mâncare, Howard.
- Bere să fie. - Şi telefonul e mort.
- Mamă! - Ce-i, Max?
E un om de zăpadă în curtea noastră.
Vedeţi?
- E... e minunat, Max. - Dar cine l-a făcut?
Abia poţi zări peste drum, dar se pare că nu suntem numai noi în situaţia asta.
- Mă duc până la familia Turner să verific. - Familia Turner e în Hawaii.
Familia Lambert e în Florida, şi Cartwright nu mai vorbesc cu noi...
- După incidentul cu tăiţeii lui Max. - După ce?
Te rog, mergi şi ia-o pe Omi de lângă foc până nu incendiază toată casa.
- Răspund eu! - Bine.
Serios, ce facem?
- Crăciun fericit. Semnaţi aici. - Da.
Scumpule, ai de cărat! Ce mai vreme?
Da. E un oraş părăsit. Străzile sunt de coşmar.
Nu mai spune. Şi astea?
Nu sunt ale mele. Trebuie să fie de la băieţii din Brown.
- În regulă. - Crăciun fericit.
Da, şi ţie la fel.
- Ce este? - Uite aici?
- Ce? - Au mai cumpărat ceva.
Cum se face ca oamenii bogaţi au parte de toate rahaturile gratuite?
Nu ştiu, scumpule. Sunt democraţi, probabil.
Dumnezeule!
Cine are nevoie de atâta brânză?
Un moment de rătăcire.
I-am trimis mesaj lui Derek de 9 ori şi încă nu mi-a răspuns.
Nu e în regulă.
E din cauza viscolului, scumpo. Nimic nu funcţionează momentan.
Pot să-i fac o vizită, să văd ce face? E la câteva străzi distanţă.
Nu cred că e o idee bună.
În drum verific dacă alţii au curent.
O să fie bine.
Bine. O oră.
După ce te întorci, vrea să petreci puţin timp ca între fete cu Jordan şi Stevie.
Ai înţeles?
Asta numeşti tu întoarcere? Haide, Jordy, poziţionează-ţi picioarele!
- Poziţionează-ţi picioarele. Bine. - Sigur.
- Înţelegi ce vreau să spun. - Mulţumesc.
- Ai grijă, da? - Bine. Ne vedem mai târziu.
Te iubesc. O oră.
Bine.
Max, ţi-am spus s-o iei pe Omi de lângă...
Spune că ciocolata caldă face ca totul să fie bine.
Dumnezeule.
Te rog!
Cineva să mă ajute!
Te rog! Tati!
Ajutor!
Ai prins ceva?
Nu.
Ce chestie ciudată. Nu sunt maşini, nici oameni nici măcar o maşină de deszăpezit.
Presupun că nu mi-ai cumpărat un generator de Crăciun, nu-i aşa?
Ba da, e sub pom lângă cravate şi lenjeria intimă.
Bine.
Se face târziu.
- Beth trebuia să ajungă acasă până acum. - E în regulă. E la Derek.
- Încă un motiv de îngrijorare. - Iubito, relaxează-te. Măcar o dată, da?
Ce fac ceilalţi?
Ştii şi tu, ursuzi, plictisiţi, sătui de zăpadă.
- Şi unii de ceilalţi. - Ăsta-i sezonul.
Doamne, îmi e dor de noi.
Şi mie.
Mamă, tată.
E deja întuneric afară şi Beth nu s-a întors încă.
Howard. Crezi că Hummer-ul tău poate răzbi prin troienele astea?
Lucinda? Îi arăt estul, îi bag combustibil
şi răscoleşte toate plajele din Normandia până la răsărit. Ce ai de gând, T?
E vorba despre Beth. A plecat la prietenul ei mai devreme şi nu s-a întors încă.
Vezi? Îi scapi din priviri o clipă şi te trezeşti cu o nuntă ca din puşcă.
- Mătuşă Dorothy, te rog. - Tu ar trebui să ştii asta.
Probabil nu-i nimic, dar m-am gândit să mergem să o luăm,
dăm şi o fugă prin oraş, să vedem ce se întâmplă pe acolo.
O misiune de recunoaştere? Credeam că nu mai întrebi.
- Bine. - Treci la mami.
- Da. - În regulă.
Thomas. Thomas.
Aşteaptă. Te rog, nu pleca.
- Poftim? De ce? - De ce naiba e aşa nervoasă?
E periculos acolo. Te rog, aşteaptă să treacă furtuna.
Îi spune să nu plece.
Că e periculos şi că ar trebui să aştepte până trece furtuna.
- Tom. - Nu, mă descurc eu. Hei, mamă...
Mergem să o luăm pe Beth, iar Max şi Sarah vor avea grijă de tine cât sunt plecat.
Mamă. Mamă, ascultă.
Totul va fi în ordine.
Încălzire globală pe naiba.
Probabil sunt minus 20 de grade afară.
Dar nu are logică.
- Ai încercat pe AM? - Da, am încercat tot.
Probabil furtuna a întrerupt şi emisia posturilor de radio.
Probabil.
Ce n-aş da pentru puţin Bing Crosby acum.
Bun, încetineşte. Ce este aia?
E un plug?
Alo?
Hristoase.
Sărmanul, probabil a ieşit prin parbriz.
E mai degrabă invers.
Cum adică?
Parbrizul e lovit spre interior.
Trebuie s-o găsim pe Beth.
Ai împachetat arme pentru Crăciun.
Trebuie să fii întotdeauna pregătit, cercetaşule.
- E cam greu. - Da.
E al Lindei.
Doamne.
Ai avut îngeraşul mamei tot timpul?
- Da. Credeam că ştii. - Nu.
Îţi aminteşti că ne băteam cine s-o mulţumească?
Da. Tu luptai murdar. Cred că mai am câteva cicatrici.
De la cine crezi că au moştenit asta fetele mele?
Ai păstrat totul.
Da.
M-am gândit că asta ar fi făcut şi mama.
Mamă?
- Probabil sunt doar veveriţe. - Pe vremea asta?
Vedeţi?
- Veveriţe. - Exact. Probabil se joacă cu nucile lor.
Beth?
Derek!
- Beth! - Taci, Tommy. Nu-mi place asta.
Cine a făcut asta e probabil un nenorocit dement.
Nu-ţi face griji. O vom găsi, amice.
Parcă a explodat o conductă de gaz.
Ce-i asta?
Am vânat de când mă ştiu.
Astea sunt copite. Unele mari.
Ar putea fi un elan sau o capră.
Ce fel de capră merge doar pe picioarele din spate?
Beth!
- Beth! - Ajutaţi-mă!
Beth!
- Beth! - Tommy!
Aşteaptă!
Howard!
- Dumnezeule! - Ţine-te, Howard!
Ajutor! Dumnezeule! Ajută-mă!
Tommy!
Ceva... ceva mă muşcă!
Nu-mi da drumul!
Tommy?
- Să mergem! - Ce a fost creatura aia?
Nu ştiu, dar trebuie să mergem!
Doamne.
Lucinda!
- Unde crezi că pleci? - Să-i găsesc. Nu-mi place asta.
Ce vrei să spui? Tom şi Howard ştiu ce fac. Sunt în regulă.
- Oare? - Mamă?
Scumpule, mă întorc imediat. Îţi promit. Încuie...
Dumnezeule!
Max, adu trusa de prim ajutor! Sarah, încuie uşa!
Fetelor! Faceţi loc pentru tatăl vostru!
- Închide uşa! - Unde-i Beth? Am auzit focuri de armă!
O să vă explic totul, dar acum trebuie să vă calmaţi cu toţii.
- Rămâneţi înăuntru! - Şi nu vă apropiaţi de ferestre!
Săbii, arme, cuţite, oale, tigăi! Apucaţi tot ce puteţi...
- Howard! - Ce-i?
Nu aici.
Jiminy Christmas. Ce s-a întâmplat acolo?
Nimic. E doar o zgârietură.
- Dumnezeule. Parcă te-a muşcat ceva. - Nu.
A fost probabil o capcană de urs sub zăpadă sau altceva.
Nu avem urşi aici.
Bine.
Copii, mergeţi în bucătărie să mâncaţi ceva acum.
Nu vreţi să ne spuneţi ce se întâmplă aici!
- Toată lumea în bucătărie imediat, Max. - Haide. Să mergem. Fetelor, haideţi.
Mătuşa Dorothy, ai puţin grijă de ei?
De ce eu? Nu mi-au plăcut niciodată copiii, nici măcar când am fost eu unul.
- Te rog. - Bine.
Bine!
Veniţi, copii. O să vă învăţ cum să faceţi lichior de mentă.
Mamă. Mamă, vrei să mergi în bucătărie, te rog, să stai cu copiii?
Ţineţi focul aprins.
Vino aici, puiule.
Vedeţi? Puţin zahăr şi puţină tărie...
face totul o bucurie.
Bine. Dar să nu mă turnaţi.
Cine sau ce a făcut asta?
Nici eu nu ştiu.
La început am crezut că e vreo bandă.
Dar asta şi lucrurile deplasate care s-au întâmplat acolo, nu se potriveSC.
- Ar putea fi terorişti, nu? - Da, terorişti.
Probabil şi-au dat la schimb vestele sinucigaşe pe câini de zăpadă turbaţi?
Tommy!
- Tom, Doamne! - Scuze. Scuze.
Şi...
- Beth? - Bine.
Nu era la Derek, dar asta nu înseamnă nimic. Poate a găsit un adăpost.
- Deci e încă acolo. - Da. Şi o vom găsi. Îţi promit.
Trebuia să mă asigur că sunteţi în siguranţă. Trebuia să-l aduc pe Howard...
Nu-mi pasă cât o să dureze, Tom. Trebuie să continuăm să căutăm.
- Ne împărţim şi facem cu rândul... - Nu putem să ne întoarcem! Vezi asta?
- Mi-a degerat în mai puţin de 4 minute! - Scumpule, lasă tonul mai jos.
Pe lângă faptul că sunt sub zero grade afară,
cineva umblă prin cartierul vostru select şi îi culege pe toţi.
- Ăsta-i adevărul! - Scumpule...
Ascultă, ce-ar fi să plecăm? Nu?
Ne îngrămădim toţi în maşină şi vedem cât de departe ajungem şi...
- Camioneta nu mai este. E bucăţi. - Ce?
Da. Şi chiar dacă nu era, străzile sunt sub orice critică.
Nu putem merge nicăieri. E prea periculos. Aţi înţeles?
Howard, câtă muniţie mai ai?
Câteva încărcătoare pline, şi câteva cartuşe în buzunar. De ce?
Cred că cea mai bună soluţie e să stăm pe loc.
Baricadaţi uşile şi ferestrele.
Şi de îndată ce vremea se îndreaptă, mergem s-o căutăm.
Ţi-am spus că trebuia să mergem la fratele meu.
- Da, Howard. Crăciunul la ferma de porci. - Iisus s-a născut într-un hambar!
Încetează! Cu copiii ce facem? Ce le spunem?
- Nu ştiu. Adevărul? - Desigur. Ce versiune?
- Hei, copii. - Doamne.
- Cât aţi auzit? - Destul.
- Mamă, a luat-o cineva pe Beth? - Vin după noi?
Nu. Nu, copii, nu.
Totul e în ordine. Beth e cu prietenul ei, atâta tot.
Şi nimic rău nu o să se întâmple de Crăciun, da?
Ştiţi ce? Haideţi să ne strângem toţi, da? Vedem un film. Da?
Haideţi să ne ghemuim în canapea. Fugi şi ia-o pe sora ta. Hai, scumpo. Haideţi.
O vom găsi, îţi promit.
"Şi lo, îngerul Domnului s-a coborât asupra lor.
Şi slava Domnului a luminat în jurul lor.
Erau înspăimântaţi. Şi îngerul le-a spus...
Nu vă temeţi. Căci iată, vă aduc vestea unei mari bucurii.'"
Nu se descarcă bateria?
Trebuie să se descarce cândva. Ne bucurăm cât putem.
Hei.
Beth e o fată puternică.
Moşteneşte asta de la mama ei.
Sunt sigură că e teafără.
Mulţumesc.
Hei, Tommy. Eu...
Vreau să-ţi mulţumesc pentru... ştii tu,
că mi-ai salvat fundul acolo.
Ei...
sigur. Cu plăcere.
Şi vreau să-ţi spun că îmi pare rău pentru...
că am crezut că eşti un fătălău toţi anii ăştia.
Da.
- Ar trebui să tragi un pui de somn, amice. - Cum?
Ai dreptate.
Tată.
O să murim?
Hei. Nu, nu.
Nu.
Omi se poartă ciudat.
De când a început furtuna.
Da, păi, ştii...
Mereu se poartă ciudat în apropierea Crăciunului.
De ce?
Nu ştiu. Nu a vrut niciodată să vorbească despre asta.
Max, vino. E timpul să mergi la somn.
O să fie bine.
În regulă.
Ştii, eu şi Linda suntem capete pătrate, dar...
... nu-mi pot imagina viaţa fără ea.
Da, înţeleg ce vrei să spui.
Unul dintre noi ar trebui să stea de veghe.
Bună idee. Stau eu primul.
Nu. Tu mergi lângă familia ta.
- Eşti sigur? - Da.
Un cioban trebuie să-şi protejeze turma.
- Noapte bună, Howard. - Noapte bună.
- Howie! - Tată! Tată!
Rezistă, Howie!
Tată! Tată!
Sarah! Ţine-te, Sarah!
- Mamă! - Sună la 911!
Ţine-l!
- Max, adu extinctorul! - Trage!
Ajutaţi-mă! Ajutaţi-mă!
Te-am prins!
Howie!
Nu, nu, nu!
Doamne.
Scumpo, eşti teafără? Eşti rănită? Iubito?
Ce... naiba a fost asta?
Howard. Howard.
- E vina mea. - Nu.
Am adormit, şi ne-au luat băiatul. E numai vina mea.
Nu.
E vina tuturor.
Vine să vă ia pe toţi.
Tom, ce spune?
"E vina noastră. Vine să ne ia pe toţi"?
El? Cine... cine-i el?
Nu ştiu. Mamă, ce tot spui acolo?
- Vă rog, ascultaţi-mă. - Engleza. Ştiam eu.
Trebuie să vă spun ceva.
Tuturor.
A început odată cu viscolul.
Într-o noapte rece de iarnă, la fel ca aceasta.
Era în apropierea Crăciunului.
Însă Crăciunul ăsta era mai sumbru,
mai puţin vesel.
Eu credeam încă în Moş Crăciun,
în basme
în miracole
şi în speranţa că vom găsi din nou bucuria.
Însă cei din satul nostru renunţaseră
la miracole şi la respectul faţă de ceilalţi.
Nu-şi mai aminteau de spiritul Crăciunului,
de sacrificiul dăruirii.
Iar familia mea nu era altfel.
Am încercat să-i ajut să creadă din nou,
dar nu mai eram familia iubitoare pe care o ştiam eu.
Şi ei renunţaseră.
Şi într-un final am renunţat şi eu.
Şi pentru prima oară,
nu-mi mai doream un miracol.
Îmi doream ca ei să dispară.
O dorinţă pe care am ajuns să o regret.
Şi în noaptea aceea,
în întunericul viscolului şuierător,
mi s-a îndeplinit dorinţa.
Ştiam că Sfântul Nicolae nu va veni anul acesta.
În schimb a venit
un spirit străvechi mult mai sumbru.
Spiritul Sfântului Nicolae.
Era Krampus.
Şi aşa cum a făcut de-a lungul miilor de ani,
Krampus nu a venit să răsplătească ci să pedepsească.
Nu a venit să dăruiască ci să ia.
El şi ajutoarele lui.
Nu am putut decât să ascult cum îmi duce familia
în lumea de dincolo,
ştiind că eu aş putea fi următoarea.
Însă Krampus nu m-a luat în noaptea aceea.
M-a lăsat ca amintire
a ceea ce se întâmplă atunci când speranţa se pierde,
când credinţa e uitată
şi când spiritul Crăciunului dispare.
Credeam că eu sunt cel care a luat-o razna.
- Howard. - Ce-i?
- Tu crezi tâmpeniile astea deplasate? - Nu ştiu.
Moş Crăciun malefic? Iisuse Atotputernic.
Rămâne să ne povestească despre Iepuraşul turbat de Paşti care vine primăvara.
Howard, ajunge.
Chiar că ajunge.
Oricine naiba se joacă cu noi, mi-a luat băiatul şi ţie fata,
iar noi stăm aici şi ascultam poveşti de adormit copiii?
La naiba cu asta.
- Merg să-l iau pe Howie înapoi. - Howard!
- Tati, nu pleca! - Tommy, nu! Nu, Tommy!
Încep să te plac. Pe bune.
Dar asta e alegerea mea.
Howard, ce faci? Avem 4 copii pe care trebuie să-i protejăm.
Howard.
Iubitule, te rog nu face asta. Ascultă, vom găsi altă soluţie. Iubitule.
- Aşa rezolv eu treburile. - Howard, nu vrei să faci asta.
Howard.
Howie!
Howie.
Nu, închide uşa! Înăuntru! Închide-o!
Nu mai deschideţi uşa.
Tată?
Ce vom face acum?
Ţinem focul aprins.
Şi dacă ai fost cuminte tot anul?
Însă ai lăsat laptele şi fursecurile afară dar ai făcut totul corect?
"Nu este vorba despre ceea ce faci. Ci despre ceea ce crezi.
Şi la ce ai renunţat... în sufletul tău".
Dar nu-l putem face să dispară?
- Ce spune? - Nu sunt sigur.
Spune că suntem terminaţi.
De unde...
Pen' că-s destul de bătrână să-mi dau seama când viaţa vine spre tine
cu pantalonii în vine.
Hei.
Când l-au luat pe Howie...
ce ai văzut acolo?
Crezi povestea aceea, nu?
Dar tu?
Nu ştiu ce să mai cred.
Ştiu că trebuie să ies să o găsesc pe Beth. Trebuie s-o fac.
- Nu-mi pasă dacă mor încercând. - Ştiu. Ascultă.
Hai să vorbim cu Howard şi cu Linda. Am o idee.
Linda.
Putem să vorbim cu tine şi cu Howard o clipă?
Poate să mai aştepte?
Vreau să împachetez din nou cadourile pentru copii.
E important.
Plugul?
Avea cheile în contact şi era foarte avariat,
dar dacă porneşte, o să mă întorc aici,
apoi toată lumea o să se înghesuie în maşină
şi o să mergeţi după mine în timp ce eu curăţ calea.
Şi unde mergem?
Mall-ul este în acelaşi timp şi adăpost de urgenţă.
Şi dacă e gol, vom merge către secţia de poliţie.
Şi dacă nici ei nu mai sunt acolo?
Atunci vom continua să ne deplasăm până observăm lumină sau oameni,
sau un drum curat, un loc sigur pentru copii.
Apoi ne vom întoarce cu ajutoare aici. Pentru Beth şi Howie.
Doar nu te gândeşti să mergi singur până la plug, nu-i aşa?
Un cioban trebuie să-şi protejeze turma.
Nu-mi vine să cred că îţi este teamă să vii aici sus de una singură.
Nu e vina mea ca mătuşa Dorothy a înfundat toaleta.
- Hei, Stevie? - Da.
Crezi că l-au luat pe Howie pentru că a vopsit pisicile?
Nu ştiu, Jordan.
- Crezi că e mort? - Nu ştiu.
Jordan?
Stevie?
Beth?
Beth, eşti aici?
Stevie? Jordan? Ce faceţi?
Unde ai fost? I-ai speriat pe toţi.
Veniţi aici sus şi o să vă arăt. V-am aşteptat.
Repede.
- I-ai spus lui Max? - Nu. Nu încă.
Jordan? Stevie!
Unde sunt? Unde au plecat?
Erau aici. Cred că s-au dus la toaletă.
- Şi le-ai lăsat să plece? - Aveam de ales?
Jordan! Stevie!
- Linda. - Jordan.
Ascultă.
Iubitule, cine-i acolo?
Howard, rămâi aici.
Omi.
Cred că este numai vina mea.
Nu.
Unchiule Howard?
Rosie.
Vino aici, fetiţo.
Potaie idioată.
În regulă, rămâneţi aici.
Jordan?
Stevie?
- Jordan. - Stevie?
Oameni buni.
Ce naiba sunt astea?
La naiba.
E în regulă. Sunt cu tine.
O să fii bine.
Haide.
Dumnezeule!
Trage, Tom! Trage! Pentru numele lui Dumnezeu, trage!
Linda!
Trebuia să mergem la fratele meu.
- Unde a dispărut? Dumnezeule. - Nu ştiu!
- Ursul! - Poftim?
Ursul!
Cred că glumeşti!
- Crăciun fericit, mamă... - Pe el! La atac!
Bravo, fetiţo.
Ce... Stevie? Stevie?
Hei! Dă-mi copii înapoi... poponarule!
Jordan!
Stevie. Vin, iubito.
Stevie. Iubito.
E în ordine. Mama e aici. Mama e aici. Aşa.
Mamă, a luat-o pe Jordan. Eu eram următoarea.
- Mulţumesc, iubito. - Bine.
Eşti teafără?
Ce-i?
Mamă!
Max!
Haide, iubitule. Hai, scumpule.
- Max, eşti teafăr? - Da.
- Ce s-a întâmplat acolo sus? - Au luat-o pe Jordan.
Cine?
Mamă?
Cred că a intrat în panică, încercând să iasă afară.
Am depozitat totul sus.
Howard, aceea e Jordan.
Trebuie să mergem acolo. Trebuie să mergem s-o scoatem de acolo.
Linda, cu ce ne confruntăm? Ce-ai văzut acolo?
Nu vrei să ştii, scumpule.
Iubito, tocmai am fost bătut de nişte prăjiturele de Crăciun,
crede-mă că pot suporta!
Nu, nu, nu. Max, ce faci?
Pe ei, fetiţo.
Pe ei, Rosie.
Rosie?
Pentru numele lui Dumnezeu, Howard, trage!
- Ia-o de pe mine! - Tată!
- Howard! - Căţea!
Ia-o de pe mine!
Tată!
Omi!
Mătuşă Dorothy? Termină-l.
Cu plăcere.
Elfi.
Rahat.
- Howard, unde-i Chrissy? - Nu ştiu!
Unde-i copilul? Scumpo, unde-i sora ta?
Nu! Nu!
- Nu! - Howard! Howard, copilul!
Ne vedem în iad.
Basme de rahat!
Howard, nu!
Minunat.
Eşti teafăr? Eşti teafăr?
Max, adu muniţia.
Unde au plecat?
Sunt mai îngrijorat că se vor întoarce. Trebuie să-i aşteptăm cum se cuvine.
- Pentru ce, Tom? - Plugul. E singura noastră şansă.
Şi apoi mergem după ei.
Ce se întâmplă? Sarah, ce se întâmplă?
- Mamă, vino. Plecăm. - O să fii în regulă.
Mamă! Trebuie să plecăm. Acum!
E el.
Să mergem.
Max. Max, vino, vino, vino.
Haide. Bine.
- Repede, repede. - Pune-ţi mănuşile. Trage-ţi gluga.
Pregătiţi?
Toată lumea... să se ţină unul de altul.
Omi!
- Să fii cuminte. - Omi! Omi!
Omi, nu!
Omi!
Mamă!
Mamă, deschide uşa! Mamă!
Mamă, deschide uşa acum!
- Fereastra. - Tată!
Vrea să-l înfrunte. Încearcă să ne ajute.
Să mergem. Să mergem. Să mergem. Haideţi!
Continuaţi să mergeţi!
Haideţi! Haideţi! Treceţi în spatele meu. Haideţi.
Haideţi, haideţi! Continuaţi.
Vino, amice.
Vino.
Trebuie să pleci. Trebuie să pleci.
- Vreau să pleci. - Nu.
Toţi, trebuie să plecaţi. Înţelegeţi?
Continuaţi să mergeţi. Aţi înţeles?
Te iubesc. Te iubesc, amice.
Plecaţi! Acum! Plecaţi!
Plecaţi!
Haide!
Haideţi.
Continuaţi. Dumnezeule. Urcă. Vreau să urci acolo.
Stai aici. Să nu te mişti.
- Da? Ai înţeles? - Mamă! Mamă, te rog!
Sarah! Iubito, mergi cu mătuşa Sarah.
Stevie, scumpo, e în regulă. E în regulă. Vino.
Sarah!
Stai aici. Mă întorc imediat.
Sarah!
Mamă! Nu!
- Mamă! Mamă! - Te iubesc.
Mamă!
Max, trebuie să plecăm. Max, trebuie să plecăm. Max.
Haide.
Nu porneşte. Nu porneşte. De ce nu porneşte? Haide.
- Haide, Max, te rog. - Încerc.
Nici nu ştiu cum să conduc cu manetă. Noi avem hidramată!
Haide! Te rog!
Max! Max! Nu! Nu...
Stevie!
M-a lăsat ca amintire a ceea ce se întâmplă
atunci când speranţa se pierde...
când credinţa e uitată...
şi spiritul Crăciunului dispare.
Ajutor! Ajutor! Ajutor!
Ajută-mă!
Max!
Ajută-mă!
Hei! Ticălosule!
Îmi retrag dorinţa!
Îmi retrag tot!
Dă-mi înapoi familia!
Max!
Eliberează-i!
Ajută-mă!
Te rog.
Ştiu că poţi să repari asta.
Adu-i înapoi.
Ia-mă pe mine în schimb.
Ce faci? Am spus, ia-mă pe mine.
Ia-mă pe mine. Ce faci? Ia-mă pe mine! Nu!
Stevie!
Nu! Lasă-mă!
Nu! Nu! Te rog!
Îmi pare rău.
Mi-am dorit că sărbătoarea de Crăciun să fie cum era odată.
Nu!
Vrei jos?
Sper că nu v-a ţinut treji câinele ăsta? Îi place să latre noaptea.
Aşa este.
Mulţumesc pentru clătite.
Era şi timpul să te trezeşti. Te-am aşteptat o veşnicie.
Hei, uite-l. Salut, puştiule.
Am crezut că te-au răpit zânele.
- Sunteţi toţi în viaţă. - Aproape.
Nu m-am mai simţit aşa mahmură de când a murit papa.
Ce este, amice? Eşti bine?
Da, eu...
Am avut un vis urât, cred.
Destul cu prostiile siropoase. Haideţi să deschidem cadourile.
Bine. Bine. Vino, Linda. Hai s-o facem. Vrei să mă ajuţi?
Bine.
Crăciun fericit, Max.
- Stevie, scumpo. - Mulţumesc, mamă.
Nu e amuzant?
- Hei, Maxi-tampon. - Mănuşi de luptă.
Ce ar putea fi?
- Dumnezeule! - "Dumnezeule" e în regulă.
Asta e de la mine şi de la fete. A trebuit să-i refacem piciorul.
Da, da, dacă te uiţi atent...
a făcut o treabă bună când l-a refăcut.
- Mulţumesc. - E minunat.
Omi, e minunat.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic. Doar...
Crăciun fericit.
- Crăciun fericit şi ţie, Max. - Crăciun fericit, fiule.
Îmi doream că sărbătoarea de Crăciun să fie cum a fost odată.
- Asta înseamnă să fii o familie, Max. - N-o să se întâmple nimic rău de Crăciun.
Tocmai am fost bătut de nişte prăjiturele de Crăciun,
Crede-mă că pot să suport!
... unora n-ar trebui să li se permită să se înmulţească"!
Crezi că l-au luat pe Howie pentru că a vopsit pisicile?
Cum a făcut de-a lungul miilor de ani,
Krampus nu a venit să răsplătească, ci să pedepsească.
Nu să dăruiască,
ci să ia.
Traducerea şi adaptarea: Thunder_oc Subtitrări Noi Team
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania