Bună dimineaţa, domnilor! Dă jos picioarele!
CERERE DE ÎNCHIRIERE
Bine că aţi venit. E a treia prezentare şi nu cumpără nimeni.
Nicio grijă. Am totul sub control.
AN BISECT
Anna, eşti agent imobiliar?
Sunt decorator, amenajez apartamente pentru agenţi imobiliari.
Dau o înfăţişare specială unor spaţii obişnuite.
Mulţi nu ştiu ce vor până nu le arăt eu şi e atâta nevoie de mine!
Nu la blocul Davenport, desigur!
Graniţa între eleganţă şi prost-gust e subţire.
0,8 cm mai sus? 0,4? Vedem noi până la urmă!
Ai făcut-o dinadins! Potoleşte-te!
După cum ştiţi, în blocul Davenport nu se eliberează des apartamente.
Nu ne lipsesc candidaţii. De ce te-am alege pe tine?
Am locuit toată viaţa la Boston.
Visul meu de o viaţă a fost să am un apartament în blocul dv.
Din fericire, am găsit pe cineva care îmi împărtăşeşte visul.
Vă asigur că nu veţi găsi nicăieri doi oameni mai apropiaţi de exigenţele
şi, dacă-mi permiteţi îndrăzneala, de bunul dv gust.
Vă mulţumim.
Cu puţin noroc, poate vom avea câteva oferte.
Ştii că la mine nu norocul aduce oferte, ci pregătirea.
Pune asta la cuptor cu 30 de minute înainte de deschidere
şi vei avea cinci oferte înainte de prânz. Nu e nevoie de noroc.
Repetă după mine: trei dormitoare,
portar,
sală de sport complet echipată şi piscină, cu vedere la câmpie?
- Nu te ambala. - De ce? Crezi că nu le-am plăcut?
Mie îmi plăcem. Ţie nu-ţi plăcem?
Suntem acceptabili... Aşa. Eşti pregătită? Şi...
- Văleu, nasol! - Poftim?!
Nu tu, domnul Sheinbaum.
Mi-a trimis un e-mail cu veşti despre ultimul său bypass coronarian.
- Mă bucur că n-am mâncat la prânz. - Nu, e bine.
Nu mai trebuie să merg la spital. Putem ieşi la cină.
- Apartamentul-studio are deja două oferte. - Fiindcă eşti un geniu.
- Ai făcut bagajul? Ai avion la 23:00. - Ai grijă să nu întârzii tu.
- E la 20:00 şi oamenii sunt punctuali. - Întârzii eu vreodată?
Numai când tatăl tău iese din vizuină şi îşi caută fiica.
Trebuie să mă duc, Jerry. Nu l-am văzut de câteva săptămâni.
Bine. Dar nu vreau să vii montată la cina noastră specială.
- Ştii că nu-mi plac surprizele. - Asta o să-ţi placă.
Pe diseară!
Anna, ai să rămâi cu gura căscată!
- Ce ai cumpărat? - Multe. Dar voiam să-ţi spun altceva.
Ghici pe cine am văzut ieşind de la DePrisco!
- Pe cine? - Pe Jeremy!
- L-ai văzut? Când? - Pe drum, venind încoace.
Eram blocată în trafic, cu taxiul. Avea în mână punguţa roşie.
Oamenii intră la DePrisco cu un singur motiv.
O să ai un inel de logodnă mai frumos decât al meu!
- Doamne! - Ştiai?
Nu! Îl înscrisesem pentru oferte, sperând că o să priceapă, dar...
Cred că a priceput!
Hai să exersăm figura ta surprinsă, ca să nu afle că l-am dat de gol.
- Hai, întreabă-mă. - Gata? Te căsătoreşti cu mine?
Ce-i asta, te-ai speriat? A fost îngrozitor. Încă o dată!
Fă ochii mai mari. Şi prefă-te surprinsă.
Vestea bună e că mai ai timp să exersezi!
Pot să mă căsătoresc cu tine?
Nu, mulţumesc.
- Eşti căsătorită, aşa-i? - Pe punctul de a mă logodi.
- Logodnă? - Tată!
Fiica mea se logodeşte?!
Garçon! Şampanie!
- Mai bine luăm două beri. - Plătesc eu.
Te căsătoreşti!
Sunt Jack Brady, fac import-export şi afaceri imobiliare. Îmi pare bine.
E de patru ani cu el. Pămpălăul! Eu am cerut-o pe mama ei după o săptămână!
- Eu am cerut-o după jumătate de oră. - Exact!
Unde e norocosul?
Îşi face bagajele, are o conferinţă de cardiologie la Dublin.
Bine că Jeremy te-a cerut. Altfel trebuia să pleci după el în Irlanda.
- Anul ăsta e bisect. - Nu începe iar cu povestea aia!
- De ce nu? - E doar un mit al familiei noastre.
E adevărul gol-goluţ! Bunica Jane l-a cerut aşa pe bunicul Tom.
Erau iubiţi de multă vreme, iar el se codea.
Ea i-a propus o vizită în ţara natală.
Pe 29 februarie, la Dublin, în Irlanda, l-a luat pe nepregătite.
Verigheta pe deget, semnat, ştampilat şi livrat!
Eu n-o să trebuiască să fac ca bunica Jane.
Asta-i fetiţa mea! În sfârşit, o să am nepoţi!
- Trebuie să plec, tată. - Abia am ajuns!
Cu întârziere! Trebuia să ne vedem la 19:00!
Mă bucur că vrem amândoi aceleaşi lucruri.
Tu ştii mereu cum e mai bine.
Chiar şi cu programul meu imposibil...
Ştii că îţi sunt recunoscător, nu?
Aşadar...
Asta e pentru tine.
Jeremy!
- Sunt cercei! - Da...
Pentru urechi...
Scuze.
Doamne! Aici dr Sloan. Salut, Bill!
Va trebui să faci incizia pe la coloană.
Trimite-mi o poză să mă uit. Bine? Scuză-mă.
- Probează-i! - Sigur...
Aoleu! Aorta e franjuri! Uită-te.
- Nu aici, iubitule! - Arată delicios!
M-am gândit...
N-o să meargă.
Îmi pare rău, Anna. Bill zice că trebuie să "aoperez".
Uite, chiar aşa a scris.
Îmi iau bagajele la spital şi plec la aeroport direct de acolo.
- Mă ierţi? - Sigur că da.
Îmi pare rău. Te iubesc.
Te iubesc!
- Pa! - Trebuie să "aopleci".
Bine că Jeremy te-a cerut. Altfel trebuia să te duci după el în Irlanda
şi să-i faci ca bunica Jane. E an bisect.
"Cererile în căsătorie pe 29 februarie sunt o tradiţie din secolul V." Sigur...
În Irlanda, fata îl poate cere de soţ pe bărbat pe 29 februarie,
într-o singură zi o dată la patru ani.
- Te căsătoreşti cu mine? - Da!
Ridicol!
Călătoriţi cu afaceri sau de plăcere?
O să-l cer în căsătorie pe iubitul meu pe 29 februarie.
Serios? Felicitări!
Mulţumesc.
Iubitul meu, Jeremy, e deja acolo, în interes de serviciu.
Suntem împreună de patru ani. De patru ani! E multă vreme!
Nu încerc să-l grăbesc...
Mi-a luat cercei, frumoşi, nu zic nu, dar nu e ceva sigur. Nu că n-aş fi sigură.
Ne-am ales un apartament minunat. Ştiu exact cum o să-l modific.
Vom dărâma peretele ăsta. Dacă lărgim bucătăria, se va armoniza cu sufrageria.
Vom avea mai mult spaţiu...
Doamnelor şi domnilor, aici comandantul.
Se pare că vom intra într-o furtună. E posibil să simţiţi mici turbulenţe.
Mă logodesc!
N-o să mor nelogodită!
Din nou, aici comandantul. Am subestimat puţin furtuna.
Din nefericire, vom fi deviaţi la Cardiff, în Ţara Galilor,
deoarece aeroportul din Dublin a fost închis.
După aterizare, personalul de la sol vă va rezerva bilete la alte zboruri,
ca să puteţi ajunge la destinaţia finală.
Ţara Galilor? Nu putem ateriza în Ţara Galilor!
- Măcar e bine că aterizăm! - Da, dar eu am un program strict!
Scuzaţi-mă!
Vă anunţăm cu părere de rău că, din cauza vremii nefavorabile,
toate zborurile de azi au fost anulate.
Regret, dar nu avem ce face. Îmi pare rău.
Îmi daţi voie?
Nu e niciun avion până mâine.
- Nu pleacă niciun avion până mâine? - Mâine, doamnă.
- Mâine? - Aşa am spus, nu, Beryl?
Aşa ai spus.
Asta nu-mi convine!
Merg la Dublin să-mi cer iubitul de soţ pe 29 februarie!
E o veche tradiţie irlandeză. Trebuie să-mi cumpăr o rochie,
să fac rost de o verighetă şi să găsesc un restaurant.
Ca între fete, cred că înţelegeţi de ce trebuie să ajung azi.
- Da? - Da.
Beryl, suni tu la Dublin ca să deschidă o pistă de aterizare special pentru doamna?
Imediat!
Vă informăm că toate cursele de feribot către Irlanda au fost anulate.
Pasagerii cu rezervare sunt rugaţi să se prezinte la ghişeul de informaţii.
Bună ziua! Un bilet pentru Cork, vă rog!
- Cursa de feribot e anulată. - Ce problemă are ţara asta?
De obicei, eu dau vina pe guvern. Dar acum e de vină vremea, e furtună.
Mai vedem noi! O să-mi găsesc singură un vapor!
- Va trebui să oprim la Dingle! - Dar am plătit să mă duceţi la Cork!
E bine şi la Dingle.
"Poţi scoate omul din peşte, dar nu poţi scoate peştele din apă!"
Ţi-a plăcut, Dekko?
Bună seara!
- E deschis? - E australiancă.
- Sud-africancă. - Americancă. Sunt Anna din Boston.
Îmi puteţi spune cum ajung la Dublin? Există vreun autobuz?
- 1987! - Poftim?
E anul în care a plecat ultimul autobuz din Dingle spre Dublin.
Trenul a fost desfiinţat în 1987. Autobuz nu mai e din 1989.
- Ba din 1987! - Bine...
Aveţi taxiuri?
Perfect. Mulţumesc.
- Se termină bateria! - Doamnă...
Vă mulţumesc!
- Bună! - Bună seara.
Alo? Am nevoie de un taxi până la Dublin.
De unde sunaţi?
Dintr-o cârciumioară numită Carack sau Caragh... Carahg?
- În fine... - Nu luăm americance roşcate.
Cum adică nu luaţi americance roşcate? De unde îmi ştiţi culoarea părului?
Evident. Tu eşti taximetristul. Am nevoie...
- Am nevoie să mă duci până la Dublin. - La Dublin, ai zis?
Să-ţi spun ceva despre Dublin, Anna din Boston.
Dublin e oraşul pungaşilor, al escrocilor şi al şerpilor haini.
Acolo se adună toate gunoaiele umane ca să otrăvească frumoasa noastră ţară.
Nu te-aş duce la Dublin nici dacă mi-ai da... 500 de euro.
Doamne! Eu mi-aş vinde nevasta pentru 500 de euro!
Ai avea puţini amatori, crede-mă.
Bine... Mă duce altcineva la Dublin pentru 500 de euro?
Sunt omul dtale, domnişoară!
- Aduce ghinion să pleci la drum vineri. - Sâmbătă! Sâmbăta e cu ghinion!
- Ba marţi! - Duminică, sigur!
Bine... Acum e târziu. Voi găsi pe cineva mâine-dimineaţă.
Dacă m-aţi putea îndruma până la cel mai apropiat hotel
sau la o pensiune...
Evident. Ăsta e hotelul.
Toaleta e la capătul holului. Trebuie să tragi apa de două ori. Serios.
Lux ca la "Four Seasons".
Bine... Am observat pe tejghea un meniu.
- E închis. - Închis.
Dar, având în vedere ospitalitatea şi generozitatea tradiţionale irlandeze...
Îţi fac un sendviş la botul calului.
De cal?
Calul se călăreşte, nu se mănâncă!
S-a terminat, evident.
Aşa...
- S-a luat curentul! - Iisuse! Iar s-a luat lumina.
Femeile!
- S-a terminat. - Pentru numele Domnului...
Ce naiba faci?!
Am pus ceva în priză.
Dă-o încoace! E o fotografie personală!
- Mi-ai prăjit Blackberry-ul! - Tu ai prăjit tot satul! Toanto!
Dobitocule!
- Eşti aici, în Irlanda? - Da!
Am vrut să-ţi fac o surpriză, dar a ieşit un dezastru.
Bine că ştie cineva unde sunt. Dac-ai şti ce înseamnă hotel aici...
Sau bun-simţ.
- Abia aştept să te văd! - Şi eu pe tine!
- Când ajungi la Dublin? - După-amiază. Îmi trebuie un taxi.
- Minunată surpriză! Te iubesc! - Şi eu pe tine. Pa!
Îmi pare tău, Declan, dar ai avut tot timpul să-ţi plăteşti datoria.
Dar aproape ţi-am achitat dobânda!
Fii rezonabil, Tommo!
Nu-mi poţi lua totul din bucătărie! Mă laşi pe drumuri!
Banii sau îţi încarc bucătăria în camion!
- Mai lasă-mă o lună. - O lună? O săptămână!
O săptămână? Zece zile. Îţi aduc 900 de euro, garantat!
O mie, Dekko. Atâta e cu tot cu dobândă.
Dobânda la dobânda de la dobândă...
Zece zile, 1.000 de euro. Bine.
- O să ai banii. Îţi dau cuvântul meu. - S-a făcut!
- Ne vedem mai încolo. - Bine, băieţi!
Bine, o facem! Dar numai fiindcă eşti la ananghie.
- Ce? - Te duc până la Dublin.
Vrei să... Ieşi afară!
500 de euro, cum ai zis. Da sau nu?
Mi-ai declarat că nu-ţi place Dublinul. Nu vreau să te deranjez.
- Nu e niciun deranj. - Ce anume din "ieşi afară" n-ai înţeles?
- E de ajuns un "da" sau un "nu". - Bine, mă duci. Iar acum...
Bine. Fii în faţă, în zece minute.
Doamne!
Sunt dezbrăcată!
Preţul camerei e 100 de euro. Pagubele incluse.
Te las să te pregăteşti.
Sunt dezbrăcată!
Asta e. Urcă!
Spune-mi că aia e maşina cu care mă conduci până după colţ, la taxi!
Te informez că ăsta e un Renault 4. E o maşină clasică!
De ce ţi-e frică nu scapi...
E solidă ca o stâncă! Şi frumoasă! Urcă!
Nu te-ai încurcat cu airbaguri de fiţe.
N-o asculta. Nu ştie ce spune.
Te rog...
Sigur.
Mulţumesc.
Cum se strânge?
Ai grijă! Am primit-o cadou de la iubitul meu.
- Ţi-a cumpărat o valiză? - E Vuitton.
- Ce? - Louis Vuitton.
Fugi de-aici!
Tu eşti, Louis? Te ajut să te sui în maşină, Louis?
I-a pus nume valizei. E ţicnită!
- Nu plecaţi acum, domniţă. - De ce nu?
V-a tăiat calea o pisică neagră.
Nu e bine să pleci la drum când întâlneşti o pisică neagră!
Aduce zece ani de ghinion!
Nu pisica neagră, ţarca! Şi sunt 15 ani de ghinion!
- 13! - 12! Sigur 12!
Atunci e bine că nu sunt superstiţioasă.
Poate ar trebui, dacă urci în maşina aia!
Drum bun! Drumul să-ţi fie uscat în faţă!
- Cu bine, băieţi! - Drum bun, Declan!
Pa!
Să ştiţi... Or să se omoare unul pe altul!
Bine... Suntem aici, pe drum.
E abia 27 februarie, am două zile ca să ajung.
Unde suntem?
Poate ajungem înainte să se închidă magazinele, ca să fac cumpărături.
- Mergi la Dublin pentru cumpărături? - Nu...
Dacă ţii neapărat să ştii, mă duc să-l cer de soţ pe iubitul meu.
Participă la o conferinţă medicală. E cardiolog.
Ne-am ales un apartament superb şi speram să mă ceară în căsătorie alaltăseară.
- Dar n-a făcut-o. - Da?
Da. Iar la voi femeia poate să-l ceară pe bărbat pe 29 februarie, în an bisect.
- Da? - Da!
- Mi-am zis: de ce nu? - Da!
Da.
Adică...
Mare prostie!
- Nu-i adevărat. - Ba da.
E o tradiţie romantică.
Pentru disperatele care vor să înhaţe bărbatul care nu vrea să se însoare!
Dacă bărbatul voia să te ia, te-ar fi cerut deja. E ştiut!
Nimeni nu se atinge de muzică!
Eşti nebun? Nu ne cunoşti! Nici pe mine, nici pe Jeremy!
Ştii ce eşti? Un cinic!
Eşti un cinic singuratic şi acru!
Mai bine aşa decât tont, ca tine! An bisect? Hop-aşa!
Vrei să te însori cu mine? Hop-aşa! Am o valiză pe nume Louis! Hop-aşa!
Tu ce eşti, spiriduşul peţitor? Ştii ceva? Nu mai vorbim!
Nu te plătesc să-mi dai sfaturi. Urcă în maşină şi condu!
Cu vrei tu, Bob!
Şi de ce îmi zici Bob?
- Nu faci nimic? - Fac ceva. Aştept să plece vacile.
Doamne...
Bună, văcuţelor! În ultimele 24 de ore, am trecut prin iad după iad.
Şi nu mi-ar plăcea să-mi oferiţi şi voi încă unul.
Aşa că, dacă vă cunoaşteţi interesul, mişcaţi-vă!
Mare minune! Vorbeşti fluent limba vacilor!
Acum!
Aşa... Văcuţe cuminţi! Faceţi loc! Haideţi, văcuţelor!
Încearcă cu o verighetă!
Da, sunteţi... mari! Noi vom...
Da, se mişcă!
- Le-ai molipsit de alergie. - A ta e mai rea, încearcă tu.
Da! Aşa se rezolvă problemele!
Bravo, fetiţo!
Aşa, mişcaţi-vă! Nu staţi lipite locului, ca un pierde-vară irlandez!
Cu plăcere!
Ai grijă...
...unde calci.
- Pantofii ăştia costă 600 $. - Pune-i la spălat, o să fie ca noi.
La spălat? La spălat? Pantofii ăştia nu se spală!
- Stai! - Aşteaptă!
- Opreşte-o! - Cum?
Urcă în maşină şi frâneaz-o!
Te-am prins, iubito! Te-am prins!
Iubito!
- Ai grijă să nu te loveşti! - Opreşte-o! Poşeta mea e înăuntru!
Vai, Doamne!
- Renault-ul meu 4! Uite ce ai făcut! - Eu am făcut?!
- Nu puteai să aştepţi să plece vacile? - Tu n-ai putut să mă ajuţi?
Tractarea o să coste minim 200 de euro! Tu ai să-i dai, nu eu!
S-o crezi tu! O să trebuiască să mă omori ca să vezi bani de la mine!
Bună idee!
- Unde pleci? - La Dublin.
Stai puţin! Se rezolvă repede!
Găsim un telefon, chemăm ajutor, scoatem maşina şi ajungem imediat la Dublin!
Calmează-te!
Stai!
În locul tău, n-aş urca în maşina aia!
Şi mie îmi pasă de părerea ta fiindcă...
Bine, du-te.
Bună dimineaţa, drăguţă! Ai nevoie de transport?
- Da. Merg la Dublin. - Dublin, oraşul fetelor frumoase...
- Da. - Ce coincidenţă! Acolo mă duc şi eu.
Dă-mi voie să te ajut cu valiza.
- Eşti amabil. - Deloc.
Nici n-a trebuit să te rog.
- O dimineaţă frumoasă îţi doresc! - Bună dimineaţa!
Frumoasă valiză!
De calitate. E de ajuns să te uiţi o dată la ea.
Aş vrea să spun că mi-a făcut plăcere, dar ştim amândoi că n-a fost...
Stai! Nu! Întoarce-te! Nu pleca aşa...
Au...
Iată-te!
Termin berea şi chem să ne scoată maşina.
"Să ne"? Nu există niciun "ne"!
Îmi chem un taxi adevărat! Tu lasă-mă în pace!
Cum vrei, Bob!
Scuză-mă... Eoghan?
Owen.
Aveţi telefon? Vă rog!
Mulţumesc.
Şi înscrie!
Da, da...
Vă mulţumesc că aţi avut grijă de valiză, dar o iau înapoi. Mersi!
- Zău, duduie? - O să mă plâng... la ambasadorul SUA!
Asta e a lui?
Păi... Eu...
Gata distracţia, flăcăi.
Daţi-i domnişoarei lucrurile înapoi.
- Tu cine naiba eşti? - Nimeni. Vreau să fie pace.
Da? Atunci, nu te băga!
A fost...
...impresionant.
Căraţi-vă!
Corect.
Aş vrea...
...să-mi iau lucrurile şi să plec.
- Trebuie să fie deosebit. - Cine?
Omul tău.
Jeremy? Da, este...
E cardiolog.
Bună ziua! Când e următorul tren spre Dublin?
Aţi venit la fix! Următorul tren pleacă peste 2 ore şi 43 de minute!
Grozav!
Biletul până la Dublin costă nişte marafeţi (bob).
- Marafeţi? - Bancnote. Bani.
Salut, băiete!
- Ballycarbery. - Asemenea şi ţie.
Ăla e castelul Ballycarbery.
E una dintre cele zece minuni ale Irlandei, din ce am auzit.
Îţi ia numai un sfert de oră să ajungi în vârf.
Nu vreau să pierd trenul.
- Ai dreptate, să nu pierzi trenul. - Nu.
Mai ai două ore şi jumătate...
Timpul va zbura.
Rămân aici.
- Cum vrei. - Da.
Bună!
Declan! Aşteaptă-mă! Ador castelele!
E superb!
Îmi pare rău că n-o să ajungi la Dublin înainte să se închidă magazinele.
Mă mai interesează şi alte lucruri pe lângă cumpărături.
Am o viaţă, o slujbă.
- Cu ce te ocupi? - Decorez apartamente.
Decorezi apartamente? Asta e...
Ce-i asta?
Când cineva vinde un apartament sau o casă,
aduc mobilier şi le fac să arate cât mai frumos.
Apoi le dai mobila cumpărătorilor?
Nu, o iau înapoi. Doar le prezint posibilităţile, scot casa în evidenţă.
- Stai... Deci îţi faci treaba, da? - Da.
- Ăia cumpără casa, da? - Da.
- Dar apoi strângi totul din casă, da? - Da.
Eşti o escroacă!
Nu sunt esc... Ce...
Ăsta eşti tu! Scoţi în faţă numai răul din oameni!
Nu.
Nu? Pentru cine ai avut măcar o vorbă bună?
Aş avea câteva pentru tine...
Să zicem că ţi-ar lua foc apartamentul tău cel frumos.
- Ce ai lua? - Poftim?
Dacă ţi-ar lua foc casa şi ai avea doar 60 de secunde la dispoziţie, ce ai lua?
- Aş... - Căţeluşul chihuahua de pe covoraş?
- Nu intru în jocul tău! - Poftim...
Tu ce ai lua? Ce ai lua dacă ţi-ar lua foc hanul?
Ce ai lua? Când flăcările urcă pe scări şi mai ai 60 de secunde?
Când sticlele cu băutură explodează... Pe ce ai pune mâna?
- Ştiu precis pe ce "aş pune mâna". - Pe ce?
Nu-ţi spun ţie.
Ştii să dai, dar nu ştii să încasezi, aşa-i?
E... Chiar e... E un castel!
Ţi-am spus doar!
Care-i legenda lui?
Acum câteva sute de ani, trăia în ţinut o fată frumoasă, Grania.
Grania îi fusese promisă de soţie unui anume Fionn.
Un oştean bătrân şi morocănos, putea să-i fie tată sau bunic.
De aceea, ea nu-l iubea.
În noaptea logodnei, pe cine a întâlnit ea?
Pe un tânăr războinic chipeş, pe nume Diarmuid.
S-au îndrăgostit nebuneşte, la prima vedere, dar ce putea ea să facă?
Le-a turnat tuturor în băutură ceva de dormit
şi cei doi îndrăgostiţi au fugit.
Dimineaţa, Fionn a văzut că Grania dispăruse. Şi-a ieşit din minţi!
A adunat iute oastea şi a plecat val-vârtej după ea!
Dar oamenii din satele Irlandei au avut milă de Diarmuid şi Grania.
I-au ascuns în codri şi în hambarele lor.
Dormeau într-un loc o singură noapte şi apoi plecau.
- Hai! - Nu e primejdios?
Sigur că nu!
Dar altceva decât să doarmă alături nu făceau. Diarmuid, om cinstit,
era muncit de înşelătoria ce-o făcuse
şi, din respect pentru Fionn, n-a îndrăznit mai mult.
- Înţeleg. - Da...
Apoi au ajuns aici, la castel, la priveliştea asta.
Se povesteşte că n-au mai putut rezista la atâta frumuseţe.
Aici, în acest loc, au...
Şi-au împlinit dragostea.
Incredibil! Îmi faci avansuri!
Ce fac?
Eu sunt femeia în pragul logodnei ce nu-i poate rezista unui străin chipeş?
- Fii serios! - Ce fac?
Chiar credeai că o să-ţi meargă?
Nu te amăgi, drăguţă. Povestea e adevărată, dar nu e despre tine.
- Nu? - Nu, domniţă arogantă...
- Arogantă şi mai cum? - Complicat... Americancă?
Trenul!
Aşteaptă-mă! Am bilet!
Mă grăbesc...
A trebuit neapărat să mă sui acolo! Cele şapte minuni ale Irlandei, auzi!
Bine.
Nu!
Asta zic şi eu viteză.
Te urăsc!
Pe vremuri, l-aş fi ţinut până veneaţi. Acum, însă, timpul înseamnă bani.
Nu-ţi mai face atâtea griji!
O să te ducem unde vrei să ajungi!
Prognoza era de cer senin.
Am ajuns! Aici e cea mai bună pensiune din Tipperary!
Poftiţi!
Ia uite ce-a adus pisica!
Sărăcuţii de voi!
Aveţi mare noroc. Acu' jumătate de oră au venit doi drumeţi.
Dar nu erau căsătoriţi. Au recunoscut pe faţă, fără ruşine.
Aşa că le-am arătat uşa.
Buna-cuviinţă e bună-cuviinţă, fie că plouă, fie că nu!
Deci sunteţi domnul şi doamna...
- Brady. - O'Callaghan.
Bradycallaghan.
O'Bradycallaghan.
Suntem proaspăt căsătoriţi, americanca n-a învăţat să pronunţe.
Mă trag dintr-o spiţă veche de O'Bradycallaghan din Dingle.
Ne rugăm să avem un moştenitor care să ducă numele mai departe.
Spuneţi-ne Anna şi Declan.
Drăguţ! Haideţi să vedeţi camera!
- Mulţumim. - Tu prima, rândunică.
- Mulţumesc, rază de soare. - Te ajut cu valiza, dovlecel?
N-ai să dormi cu mine în patul ăla, dle O'Bradycallaghan!
Poate că tu n-ai să dormi în pat cu mine.
- Halal cavalerism! - Cavalerism?
Bine ai venit în epoca egalităţii.
Voi aţi vrut-o, acum suportaţi-o.
Ce moale e!
Dăm cu banul... iubitule!
Ce-i corect, e corect.
Cap, câştig, pajură, pierzi.
- Cap. - Cap să fie.
Păcat. Poţi dormi în baie.
E numai duş!
Poţi dormi la duş.
Bine! Numai să nu dorm aproape de tine!
Mă spăl la duş
Spăl noroiul cu apă fierbinte
Am o vânătaie aici, alta acolo...
Stai aşa! Şarlatan mincinos şi...
Sus!
Ce-i?
Cap, câştigi, pajură, pierd.
Te-ai prins? Bravo ţie.
Sus! Patul e al meu! Mincinoşii eliberează terenul!
Şi fă un duş. Miroşi urât.
- Nu. Ai să mă vezi prin perdea. - Se vede?
- Se vede?! - Bine, mincinoşii eliberează terenul!
Nu trage cu ochiul!
- Intră! - Totul e în ordine?
La cină avem burtă de vită, făcută în casă după o reţetă de familie.
- Burtă de vită? - E numai bună pentru zile ploioase.
Ai auzit, iubitule? Burtă de vită!
Da... Doamnă, drept mulţumire că ne-aţi primit, aş putea găti eu.
- N-aş putea să vă cer... - Ba da, puteţi. E bucătar. Unul bun.
Aşa-i.
Adevărat? Avem şi doi oaspeţi italieni, v-ar încurca?
- Absolut deloc. - Atunci, mulţumesc!
Ai intervenit oportun!
Ce faci acolo?
În reţetă scrie: "trei morcovi de mărime medie".
Ăsta e cam mare ca să poată fi socotit de mărime medie.
Iar ăştia doi sunt clar de mărime medie, în timp ce ăsta...
Fii atentă. Trei morcovi de mărime medie.
Ştii, nu văd nimic rău în a respecta indicaţiile.
Probabil că eşti meticuloasă de felul tău.
O idee. Ce-ar fi să nu mai încerci să controlezi tot ce mişcă în Univers?
Pregătim cina, atât. Ai puţină credinţă că totul va fi bine.
- Am mai auzit asta. - Zău? Ar fi trebuit să asculţi.
Aşa crezi? Totul va fi bine? Tata era regele cugetării ăsteia.
Şi-a irosit mereu banii pe afaceri păguboase.
Dar nu te teme, totul va fi bine.
Eu munceam în două locuri după ce ieşeam de la şcoală
şi banca ne-a luat casa de Ajun.
Iartă-mă dacă nu îţi ascult sfatul.
Îmi pare rău.
Chiar îmi pare rău.
Tatăl ar trebui să fie o persoană de încredere.
Deci pregăteam cina...
Avem varză, ceapă, trei morcovi de mărime medie...
- Sper că nu eşti vegetariană? - Nu.
Bine.
Declan, 1, puiul, 0.
Frumosule!
Cocoş în sos de vin?
Ce-i?
Dă-mi, Doamne, putere...
Nu-mi spune că n-ai mâncat niciodată tocană de pui.
- Sigur că am mâncat! - Şi de unde crezi că vin puii?
Din vitrinele frigorifice.
Ştiu, am...
M-ai luat prin surprindere.
O faci des.
- Dă-mi morcovii. - Da, morcovii.
Scuze...
Acum facem focul un pic mai mare.
Nu-i toca. Se ţine greu.
Ce bine miroase!
Bravo! Şi...
Asta numeşti tu decorare?
Oarecum...
N-arată rău.
Ireproşabil! Magnific!
Puiul a fost delicios!
Nu-i aşa? Şi de obicei nu-mi iese. Jeremy spune că-l fac prea uscat.
Jeremy?
Jeremy... E...
- Vecinul nostru de vizavi. - Care vine uneori la cină.
- Nu-i aşa, Declan? - Da. E un moş singuratic.
L-a lăsat memoria, le zice tuturor că e cardiolog. E de tot râsul!
Dar e un tip vesel. Puţin îndrăgostit de ea.
- Vin vechi, Frank? - Da, e vechi, ca mine.
- L-am primit cadou la nuntă. - Sunt doar 44 de ani, derbedeule!
De atât ai nevoie ca să stai însurat 44 de ani! Să-ţi săruţi nevasta!
Întotdeauna ca şi cum ar fi prima oară şi ultima.
Frumos!
Hai, băiete, arată-ne şi nouă, moşnegilor, cum se face!
- Poftim? - Eu mi-am sărutat soţia.
Stefano sigur a sărutat-o pe a lui...
Nu e nevoie. Ne-am sărutat mai devreme.
- Ne-a ajuns. - Hai, fii bărbat!
Perfect!
Dacă ăsta a fost un sărut, mă mir că te-ai măritat cu el!
- Sunt timizi, atâta tot. - Da, foarte timizi.
Vă aflaţi printre prieteni! Sunteţi tineri, căsătoriţi şi îndrăgostiţi!
Se vede! Ce naiba, omule! Sărută fata!
- Bravo! - Uite aşa!
Ăsta da sărut!
E ud aici!
Fie-ţi milă, rogu-te!
Bine. Dar la primul sforăit zbori înapoi la duş!
Perfect!
Cine ar fi crezut că va dura două zile ca să ajung la Dublin!
Va trebui să-ţi iau tarif de noapte.
- Mare surpriză... - O sută de euro.
- 50. - Bine, 75. În total, 675 de euro.
Bine. Dacă te interesează doar banii, 675 de euro.
Noapte bună.
Îmi pare rău că n-am ajuns încă! Nici nu-ţi imaginezi prin câte am trecut!
E mai rău decât atunci când ne-au rătăcit bagajele în Barbados?
De zece ori mai rău.
Abia aştept să te văd!
Poate că asta o să te înveselească. Ne-au dat apartamentul!
- Cum? - Acum am vorbit la telefon cu Edith.
Jeremy! Asta-i exact ce îmi trebuia să aud în dimineaţa asta.
Totul ne merge perfect! Sunt aşa de emoţionată!
- Vom sărbători când ajungi. - Sigur că da.
- Grăbeşte-te! Mi-e dor de tine! - Şi mie mi-e dor de tine.
- Bună dimineaţa! - Mda...
- E pentru mine? - Da.
Bună dimineaţa, porumbeilor! Aţi dormit bine?
Da, mulţumim.
Ce planuri v-aţi făcut pe azi?
- Eu plec la Dublin. - Nu poţi.
- De ce nu? - E duminică.
Nu se pleacă la drum duminica sau când e lună plină.
Nu cred în superstiţii.
Dar în mersul trenurilor crezi?
Duminică nu circulă niciun tren.
Nu e niciun tren? Nu se poate!
Trebuie să fiu la Dublin pe 29, adică mâine.
Mai zi-mi o dată de ce, iubito?
Bine...
Frank, ai maşină, nu-i aşa?
- Da! - Dacă...
Sunt dispusă să te plătesc bine dacă mă duci acolo.
Nu!
Nu e vorba despre bani. Eileen a luat maşina, e la biserică.
Apoi face cumpărăturile săptămânale...
- Atunci, când se întoarce... - Mai e mult până atunci.
- De ce? - E departe până la Dublin.
- Unde s-a dus? - La Dublin.
Bingo!
Ce-i?
Staţia de autobuz e încolo.
Ce-i?
Termină!
E grindină!
Glumeşti?!
- Au! - Fuga!
Cu tine trăieşti pe viu legile lui Murphy!
Hai!
Am eu grijă de Louis, nu te teme!
- Înţeapă! - E mare cât mingile de golf!
Iisuse!
Amin!
Ştiţi vreun motiv pentru care aceştia doi să nu fie uniţi în taina căsătoriei?
Nu, părinte. Continuaţi.
Sunt convins că ei ştiu ce fac.
Bine. Atunci, fiţi bineveniţi. Aşezaţi-vă undeva.
Nu pierde vremea. Dublin. Ar trebui să plecăm.
Nu. După nuntă, preotul ne va duce la staţia de autobuz.
- Putem merge pe jos. - Nu mai umblu patru ore cu pantofii ăştia!
Şi uită-te ce frumos e aici.
Urăsc nunţile!
De ce? Îndrăgostiţii te calcă pe nervi?
Da.
Ai idei fixe şi eşti negativist.
Ce ştii tu? Nu eşti căsătorit şi, evident, n-ai fost logodit niciodată.
Am fost. O dată.
Scuzaţi-mă că vă întrerup...
Dar vreau să-i mulţumesc soţului meu.
Vreau să-i spun: să nu furi, să nu minţi şi să nu înşeli niciodată.
Dar dacă trebuie să furi, atunci ia-mi toate supărările.
Dacă trebuie să minţi, spune-mi toată viaţa că sunt frumoasă.
Iar dacă trebuie să înşeli, păcăleşte moartea,
fiindcă n-aş putea trăi nici măcar o zi fără tine.
Noroc!
Te simţi bine?
Minunat. Îmi era cald acolo.
Vrei să-ţi descarci sufletul?
Ascultă, Bob...
Nu eşti în America, ci în Irlanda.
Aşa că bea şi taci din gură!
- Voiam să te ajut. - Să mă ajuţi?
Foarte amuzant!
Eşti atât de disperată, încât te dai peste cap să ajungi la Dublin
ca să iei cea mai importantă decizie din viaţa ta după o tradiţie ridicolă,
care e de fapt o mare prostie. Mulţumesc, dar nu eu am nevoie de ajutor.
Nu e o mare prostie.
E romantică!
E cu adevărat romantică!
Nu mă simt în largul meu la nunţi.
Două pahare de Martini ajută.
Mulţumim! Urmează un cântec la cererea domnişoarelor de onoare!
- Dansezi? - Nu. Nu mă pricep.
Nu te laşi niciodată luată de val?
Ba da, în felul meu.
Bine.
E uşor, ai să înveţi repede. Fă ce fac ei.
O să formăm o horă.
Lasă-mă jos!
Mii de scuze! Mă învârteam şi...
Nu contează. Măcar nu dansai cu soţul meu.
Aşa-i. Măcar nu dansam cu soţul tău.
Îmi...
Credeam că eu mă fac de râs la nunţi.
Nu trebuia să mă duci la Dublin?
Spune-mi când. Sluga ta îţi aşteaptă porunca.
Ştii ceva, Declan?
Ştii ce eşti?
Eşti o bestie!
Eşti o adevărată...
...bestie.
Şi nu te pot suferi!
Zău?
Dar ştii ceva? Te-am ghicit.
- Da? - Toată răutatea ta e teatru.
E o mare faţadă.
Mormăi şi pufneşti, dar...
...suferi.
Şi ai...
Ai un ghimpe mare înfipt în laba ta de bestie.
Eşti ca un leu.
Ca un leu frumos.
- Grozav... - Scuze!
Asta e romantic.
Hopa sus!
- Grea mai eşti! - Valiza mea!
Nu-ţi face griji pentru Louis, îl aduc eu.
Fii serioasă!
Perfect...
Poţi să scazi cafeaua din suma finală.
Scade-o. Adaugă o pereche nouă de pantofi.
- Ai vomitat pe ei. - Spală-i şi vor fi ca noi.
Ai pierdut autobuzul.
Vine altul în 20 de minute.
Trebuie să vin cu tine?
Te plătesc ca să mă duci la Dublin. Ai să mă duci la Dublin!
Bine, mulţumesc.
A ieşit în oraş, i-am lăsat un mesaj la recepţie.
- Deci am ajuns la Dublin... - La timp.
- Cred că ar trebui să te plătesc... - Cred că ar trebui.
- E un bancomat la hotel. - Iar o să-ţi fiu hamal?
- Nu, dacă nu vrei. - N-am spus asta.
- Putem lua un taxi. - N-ai picioare?
Am auzit că sunt atuul meu de bază.
Cine ţi-a spus?
Oraşul e superb! Şi încă n-am văzut niciun şarpe hain.
Sunt toate şansele să nimereşti peste vreun escroc. Ai grijă.
Ea e aici, nu-i aşa?
La Dublin. Una dintre escroace, fata blondă din fotografie.
Pentru cine te-a lăsat?
Deci el şi ea...
Aha...
Scuze.
Eram asociaţi la cârciumă. Eu, Kaleigh şi Ryan.
O cumpăraserăm şi o puseserăm pe picioare.
Ne mergea minunat.
Credeam că eu şi Kaleigh eram nebuni unul după celălalt.
Se pare că nu era aşa.
Ştii ce aş lua în cele 60 de secunde?
Inelul mamei.
Cel cu două mâini care ţin o inimă încoronată.
E la ea.
Eşti aici. Ar trebui s-o cauţi şi să-l iei înapoi.
- Eu ştiu... - E inelul mamei tale.
Parcă trebuia să ne facem griji pentru inelul tău.
- Hop-aşa! - Da...
Mă bucur să te văd dezmorţit.
Ce importanţă are? Eu sunt doar valetul care are grijă de valiză.
De ce mi-ar păsa?
Deci nu-ţi pasă?
Ar conta?
Hai, să mergem.
Deci...
- Poftim. - Nu e nevoie.
Ia-i, Declan! Am avut o înţelegere. Te rog.
Ştii ce? Dă-mi numai moneda aia şi suntem chit.
Care monedă?
Aia cu care am tras la sorţi pentru pat.
Da.
Mincinosule!
Numai bine!
Cu bine, Louis!
Anna.
Da?
Anna! Anna!
În sfârşit, ai apărut! Mă gândeam să cer un elicopter cu o echipă de salvare!
- Unde ai stat atât? Bună! - E o poveste lungă.
Ce bine-mi pare că te văd!
- Totul e în ordine? - Da.
Bună.
Te cunosc?
Jeremy, fă cunoştinţă cu Declan. Declan m-a adus...
M-a ajutat să ajung de la Dingle până la Dublin.
Da... Nu-l invidiez. Domnişoarei nu-i place aventura.
- Nu... - Îmi pare bine de cunoştinţă.
- Asemenea. - Da...
A avut grijă de tine?
I-ai lăsat bacşiş?
- M-a plătit. - Îţi mulţumesc că ai adus-o teafără.
Ce dor mi-a fost de tine!
- Şi mie mi-a fost dor de tine. - Nu, serios.
Şi m-am mai gândit...
De ce nu suntem căsătoriţi?
Te căsătoreşti cu mine?
- Vorbeşti serios? - Dacă vorbesc serios? Sunt în genunchi.
Ţi-am adus asta.
Nu vreau să te presez, dar suntem filmaţi...
Iubito?
Ar trebui să-mi răspunzi...
Da! Sigur că da!
- Da? - Da!
Să vedem dacă îţi vine.
Se potriveşte!
Am pregătit alături şampanie. Să mergem.
Mulţumim!
Nu credeam să te văd vreodată la Dublin.
Declan.
Kaleigh.
Poftim! Uite şi berile! Sunt pe drum!
Vă mulţumim! Ne salvaţi localul!
Tigăile vor rămâne în bucătărie! Te pup mai târziu!
Felicitări! Bună!
S-o văd!
- Dekko. - Tom. Uite-ţi banii.
- E mai puţin! - Nu cu mult.
Îmi pare rău. Băieţi!
Ce minunăţie!
- Îţi place? - Mă întrebi dacă îmi place?
Te-aş arunca pe fereastră ca să pun mâna pe el!
Un moment!
Cotizează şi tu, nu mai sta!
Ajunge.
Băuturile sunt din partea casei!
Finalul tău fericit ne va pune prietenia la încercare.
S-ar fi mulţumit numai cu apartamentul. Nu era nevoie s-o ceri de soţie.
- Au venit oarecum la pachet. - Primeşti o verighetă odată cu casa?
Mai degrabă invers.
Cum adică?
M-a sunat Edith, la Dublin. M-a întrebat dacă suntem căsătoriţi.
Incredibil! N-a cerut detalii. O interesa să ştie.
Chiriaşii sunt de modă veche când vine vorba de nou-veniţi.
Am înţeles mesajul: căsătorit primeşti apartamentul, necăsătorit, nu.
Dacă tot eram la câteva ore de logodnă, i-am zis că suntem căsătoriţi.
Nu ştiu de unde mi-a venit, dar parcă-i auzeam tăindu-ne cheile.
Am pus receptorul în furcă şi m-am gândit... De ce nu?
- Serios? - Aici am fi ajuns până la urmă, nu?
Da, sigur...
- Da. - Libby, hai să vezi priveliştea.
E minunată!
S-a declanşat alarma de incendiu? Tocmai acum?
Se pare că trebuie să coborâm...
Telefoanele...
Unde e telecomanda?
Nu faci nimic cu el fără telecomandă! Anna!
Ai luat tot? Strânge ce e de valoare. Laptopuri, camere video.
Aici e filmarea de când ţi-am cerut mâna, trebuie s-o pun pe Facebook.
O s-o iau...
Iubito, poţi să iei tu... Anna?
Anna?
O supă, o friptură de pui, o salată de fasole... Ia-le!
Dekko? Cineva se plânge că puiul e uscat.
- Ce? Ce-i cu el? - Puiul e uscat.
E delicios.
Te las şef aici. Ai grijă, nu arunca nimic în aer!
Bine... Care dintre voi crede că puiul meu e uscat?
Tu?
Eu.
Ce naiba cauţi aici?
Poţi fi drăguţ măcar puţin? Am făcut 4.500 km cu avionul până aici.
- Cu Jeremy? - Poftim? Nu!
Eu şi Jeremy... N-a mers.
Îmi pare rău.
În cele 60 de secunde, mi-am dat seama...
...că aveam tot ce-mi doream, dar nimic din ce aveam nevoie.
Şi cred că aici e ce am nevoie.
Am bătut atâta drum ca să văd dacă şi tu crezi la fel şi dacă da...
Mai departe n-am niciun plan, ceea ce e nou pentru mine.
Aşadar, Declan O'Callaghan,
şi probabil ar trebui să-mi spui şi al doilea nume,
iată ce-ţi propun.
Propun să nu ne facem planuri.
Propun să ne dăm o şansă şi să vedem ce iese.
Ce zici?
Vrei să nu-ţi faci planuri cu mine?
Cred că aşa se spune "nu" în Irlanda.
Doamnă O'Bradycallaghan...
Unde naiba pleci?
Dar ai spus nu.
N-am spus nu.
- Aşa ai crezut? - Ai plecat.
Ca să aduc ceva.
Da? Ţi s-a părut momentul potrivit să aduci ceva?
Chiar era momentul potrivit.
Mă dusesem după asta.
Toanto! Dacă nu apăreai tu, n-aş fi ţinut acum în mână inelul ăsta.
Îţi resping propunerea.
Nu vreau să nu-mi fac planuri cu tine.
Vreau să-mi fac planuri cu tine.
Vrei?
Da. Vreau.
Te căsătoreşti cu mine?
Nici în ruptul capului nu mi te-aş fi imaginat în genunchi!
E cam ud pe jos.
Deci cum e, Anna din Boston?
Da. Mă căsătoresc cu tine.
Slavă Domnului! Mă temeam că n-o să am unde sta la noapte!
Ce? Crezi că ai să rămâi la mine?
- S-ar putea să te coste scump. - Trece tot pe nota de plată.
Ia uite!
Duminică! Aduce noroc să te logodeşti duminica!
Şi să termini un drum.
Da, şi să sapi un puţ.
Prostule! Unde vezi tu că sapă un puţ?
- Ştii ce vreau să spun! - Nu ştiu niciodată ce vrei să spui!
- Sigur rezistă tot drumul? - Nu uita, e o maşină clasică!
E ca nouă, chiar şi după ce o nebună a încercat s-o împingă în râpă.
Nu încercam s-o împing, îmi curăţam balega de pe pantof,
după ce un nesimţit nu voise să mă ajute să gonesc vacile.
Fiindcă cineva se încăpăţâna şi nu avea răbdare să aştepte.
Hai taci!
Întocmai.
Bun. Încotro?
Porneşte unde vezi cu ochii.
Bine, Bob.
PROASPĂT CĂSĂTORIŢI
- Stai puţin! Unde e Louis? - Louis? Afară, l-am legat deasupra.
L-ai legat pe maşină? O să se murdărească.
Nicio grijă. Îl spălăm şi va fi ca nou.
English subtitles by BISHOP