Londra în anii 1960...
Toată lumea avea ceva de povestit despre Kray.
În orice pub, puteai să auzi o minciună sau două despre ei.
Dar eu am fost acolo şi eu sunt foarte atentă cu adevărul.
Erau fraţi, dar nu erau legaţi doar prin sânge.
Erau gemeni. Erau două jumătăţi ale întregului.
Erau prinţii gangsteri ai oraşului pe care voiau să-l cucerească.
Ron Kray era mafia londoneză într-un singur om.
Era dornic de sânge, ilogic şi amuzant, în acelaşi timp.
Reggie al meu era altfel.
Odată într-o viaţă găseşti un om care să se lupte ca Reg.
Credeţi-mă, a fost nevoie de multă dragoste, ca să-l urăsc acum aşa.
GANGSTERI DE LEGENDĂ
- Bună dimineaţa, Albie. - Bună, fiule!
- Ce ai acolo? Ceai pentru doi? - Să trăieşti, Albie!
Bună, băieţi! Ce mai faceţi? V-am adus câte o ceaşcă de ceai.
Vreţi? Da? Nu?
Ce e? Un vechi Dagenham, Anglia?
Ajunge de la 0 la 100 în cât? 40 de minute? Ceva de genul?
E făcută pentru voi, nu? Neagră, mică, dichisită...
Asta are mult lapte.
De ce nu te cari, Kray?
Bine, o să plec... N-aş vrea să te reţin,
la câţi violatori şi criminali ai de băgat la puşcărie, nu, Nipper?
Unde te caci în aia? Presupun că te ţii, nu?
Bine... Să aveţi o zi frumoasă! Înveseliţi-vă! E aproape Crăciunul.
Îmi pare rău...
Unde e şoferul? Unde e Frank?
Nu se poate trezi dimineaţa, Reg.
Ce face?!
Nu e aici. N-a venit. Nu e prea implicat în treaba asta.
Da... Păi, să mergem să-l luăm, nu? Unde stă? Pe strada Ormsby, nu?
Da, haide, urcă! Te duc eu.
Nu. E în regulă. Mă duc pe jos. E o zi numai bună pentru o plimbare.
Nu uita de ăştia. Sunt foarte importanţi.
Nu uit.
Haide! O să merg foarte încet.
- Eşti bine, Vera? - Bună, Reg!
- Ce mai faci? Eşti bine? - Da...
Voiam să-ţi bat la uşă, dar mama mi-a zis c-ai lăsat ăla în bucătărie.
- Aşa e... - E al tău?
- Da, e. Mulţumesc frumos. - Nicio problemă.
- Cu plăcere. - Mersi, Reg.
Ăştia din East End...
Cu un poliţist n-ar vorbi, dar sărută un gangster.
Cârnaţi împuţiţi!
Ce zici să-ţi curăţăm maşina?
Frank e acasă?
Frank!
- Tu cine eşti? - Frances, sora lui Frank.
Stai aşa... Te recunosc, de fapt. Erai mai mică pe atunci.
- Ai crescut, nu-i aşa? - Se mai întâmplă!
- Ce ai acolo? - Ceva dulce.
Nu e orice... E şerbet de lămâie, nu-i aşa?
- Pot să gust şi eu? - Bine.
Mersi!
E bun, nu-i aşa?
- Nu se mestecă. - Nu?
Şi cum altfel să ajung la partea de şerbet?
Trebuie să ai răbdare.
Nu... Dacă ai răbdare, nu obţii ceea ce vrei, nu-i aşa?
Vin imediat, Reg! Cobor acum!
- Are probleme? - Da.
Vrei să ieşi cu mine? O să-l iert dacă accepţi.
Bine... Dar nu pentru asta.
Sâmbătă seară?
Cu cine vorbeşti? Vorbeşti cu un bărbat la uşă aşa, pe jumătate îmbrăcată?
Ce e cu tine, Frances? Întoarce-te în bucătărie! Termină de spălat vasele.
- Asta e a ta. - Mersi.
Dacă mai întârzii odată, Frank, te întorci la vândutul de brânză,
sau de peşte sau de ce naiba vindeai tu!
Era o tipografie.
Da? Te întorci în locul ăla de rahat, ai priceput?
Da...
- Cu ce se ocupă soră-ta? - Merge la o şcoală de secretare.
Ştii de-aia unde înveţi să scrii la maşină, să stenografiezi.
- Serios? - Da.
Are clasă. E foarte elegantă. Unde ai ascuns-o?
A fost plecată. E cam fragilă, Reg.
- Pe bune? - Da.
Bine... Opreşte aici, Frank!
Cinci minute!
Nu durează mult.
Cât crezi că le trebuie până se prind ce se întâmplă, Albie?
Ne jucăm un pic de-a şoarecele şi pisica...
Nipper Read era poliţistul care se ocupa de cazul fraţilor Kray.
Şi se făcea remarcat.
Era cam împiedicat, cum se zice...
Şi eu mă uit în ceafa tipului ăstuia!
Şi mă tot gândesc...
Dă-i cârnatul tău lui Ron Kray.
Dă-i nenorocitul ăla de cârnat lui Ron!
Înţelegeţi? I-am forat cu ochii în ceafă.
Până ce nici nu mai gândeam. Nu mai gândeam.
Transmiteam mesajul fără cuvinte. Până ce s-a întors şi ştiţi ce-a zis?
Zice: "Ron, n-ai vrea tu cârnatul meu? Eu nu-l mai vreau".
Interesant.
Când viitorul meu cumnat zicea "interesant",
asta însemna că nu avea habar despre ce se vorbea.
Fascinant, Ron!
Ron fusese condamnat la trei ani de închisoare
pentru vătămare corporală gravă.
Aproape de finalul sentinţei, el fusese declarat nebun
şi trimis într-un spital de boli mintale.
Nu era nevoie decât de un psihiatru prietenos.
Nu sunt sigur că înţeleg ce spui când zici că vrei să-l faci tochiţele.
- Ce vrei să zici? - Tochiţele... A toca mărunt...
- Vrei să toci pe cineva mărunt? - Da... Exact!
De ce?
Pentru că, dle doctor, mă tem că nu prea vrea
să facă o evaluare favorabilă şefului meu.
- Şi cine e şeful tău? - Ronnie Kray.
E vreo speranţă, dle doctor?
Scuză-mă un moment.
Nu te grăbi...
Ronald Kray are, cred, cea mai sănătoasă minte
din câte am văzut în 26 de ani de psihiatrie.
După părerea mea, a-l ţine aici ar fi o risipă de bani publici.
O integritate de o viaţă s-a dus dracului!
Regina avea să supravieţuiască. Dumnezeu să ne ajute pe toţi ceilalţi!
Dle Kray... Sper că ştii ce faci.
Da, ştiu ce fac. Mă întorc la Londra. O să iau maşina.
Fratele tău nu are idee cine sau ce e el.
Şi nu are încredere în simţurile proprii.
N-am văzut niciodată un om care să aibă nevoie de atâtea confirmări.
Tuturor ne place câte un compliment când şi când... Nu?
Fratele tău e nerezonabil, violent şi psihopat.
Probabil că e schizofrenie paranoică.
Ceea ce încerc să-ţi spun e că e dus cu pluta.
Se cheamă Stemetil. Trebuie să i-l dai de două ori pe zi,
altfel, o să aibă mari probleme.
Frances, maşina e afară.
Străluceşti, Frances. Eşti ca o starletă din East End.
Mai degrabă, ca o prostituată din East End.
Sunt pantaloni, mamă. Nu arată ca o prostituată.
Nu contează ce poartă.
Când o va vedea lumea cu Reggie Kray, vor crede că e o târfă!
De ce spui asta?
E gangster, Frances. Fraţii Kray sunt gangsteri.
- Mie mi se pare un tip dulce... - Doamne!
Şi o să-l sărut, ai auzit?
Bună!
- Arăţi bine. - Şi tu, la fel...
Bună... El e Big Pat.
- Bună, Big Pat. - Reggie...
- Ce mai faci? Eşti bine? - Îmi pare bine să te văd.
Big Pat e aici ca să ne ferească de toţi nebunii.
Întotdeauna.
Şi atunci, pe noi cum de ne laşi să intrăm?
- Să aveţi o seară frumoasă. - Mersi, amice!
O să avem probleme. Fii pe fază!
- Ce mai faci, frate! - Toate bune, şefu'?
- Eşti bine? - Da, sunt foarte bine.
- Te porţi frumos? - Ca întotdeauna. Sunt un ursuleţ!
Ai grijă. Dacă-ţi face probleme, vino la mine.
- Te simţi bine, doamnă? - Da, e în regulă. E bine...
- Bună, Reg! - Bună!
Dle Kray...
- Toată lumea de aici te cunoaşte. - Da, păi, e clubul meu.
- Vrei să spui că e locul unde vii? - Nu, chiar e al meu. Îmi aparţine.
Am fost aici de zece ori. Nu am ştiut că e al tău.
Poţi scăpa cu multe în viaţa asta dacă ştii să-ţi ţii gura.
E Teddy. Stai o clipă...
Salut, Teddy! Eşti bine? Mă bucur să te văd.
Ce-ţi mai face familia?
- Ce e? - Oamenii ăia sunt înfricoşători!
Nu, sunt doar boxeri din East End. Sunt drăguţi.
Îi las să bea gratis aici.
- Reggie, aia e Joan Collins. - Da, s-ar putea.
Şi Barbara Windsor a venit aici serile trecute.
- Serios? - Da, vine aici destul de des.
Îi place... Asta e formula mea. Îmi place să amestec celebrităţile
cu câţiva, nu mulţi, răufăcători din East End.
Clienţilor le place. E bine pentru afaceri.
Vrei să stai jos?
Mă scuzi, Reg. Ai un moment?
- Nu prea am. Sunt ocupat. - E important, Reg.
- Şi asta e important, aşa că... - Reg!
Bine... Frances, te superi dacă mă ocup un pic de afaceri?
- Sigur că nu. - Bine. Scuze. Mă întorc imediat.
Du-te şi stai cu ea! Ce e?
- E aici... - Ce anume?
Cred cu tărie că, dacă nu ştii, chiar nu ştii!
Ştii ce vreau să zic?
Ce mai faci, Reg?
Sunt bine. Nu mă pot plânge. Cine m-ar asculta?
- Care-i problema? Zi! - Stai jos, Reg. Stai jos, te rog.
Bine...
Aveai o întrebare legată de profitul din afacerile cu amfetamine.
Da, spune...
- Jack vrea să-ţi explice. - Te ascult!
Haide, Jack, spune-i lui Reggie ce mi-ai spus şi mie.
- Reg... - Da.
În condiţii normale, afacerile mele...
O să dureze toată seara? Că am lucruri de făcut!
Spune-i, Jack! Haide, scoate tot!
Am împrumutat nişte bani din profit.
Bine...
Am vândut nişte pastile şi am luat eu banii.
- Ce surpriză! - Am avut greutăţi acasă.
Încercam doar să-mi păstrez nevasta fericită.
Să-şi ţină nevasta fericită.
De-asta m-ai chemat aici? Pentru aşa ceva? Pentru prostia asta?
- Sunt treburi importante, Reg. - Importante zici? Da?
Da, trebuie să ştii de treburile astea.
Bine, să ne ocupăm de treaba asta! Mâine vii înapoi la muncă, da?
Şi o să dai înapoi toţi banii pe care-i datorezi.
- Ai înţeles? - Asta voiam să sugerez.
Bine. Am terminat acum? Toată lumea e fericită?
Bine, atunci! Pot să-mi văd de treaba mea?
Mulţumesc! Mulţumesc mult, Albie! Noroc!
- Regret că ţi-am irosit timpul, Jack. - Mersi! Mersi că ai venit.
Poftim, amice.
E bine?
Nenorocit mic şi şmecher!
- Ai înţeles? - Dă-i un şerveţel.
M-ai auzit, da? Data viitoare, te termin, rahat ce eşti!
Luaţi-l de aici! Haide! Să nu-l mai văd!
- Băga-mi-aş! - Ce? Ce ai spus?
Nu înjura în clubul meu! Scoate-l de aici, acum!
Să nu înjuri în clubul meu! Cârnatule!
- Bine, ascultă... Mai e ceva. - Nu, nu mai e nimic. Bine?
Pentru că am o tânără aici cu care vreau să stau.
- Da, asta e... - Uită-te acolo. Vezi?
Văd.
Sunt cu cineva. Bine? O să am o seară pentru mine.
- Dar astea sunt afaceri importante. - Nu pot fi. Sunt afacerile mele, nu?
Dacă sunt afacerile mele, eu ar trebui să ştiu!
Noapte bună, Albie!
Bună... Am ratat ceva important?
- Nu... Doar pe mine. - Asta e ceva important.
- Oare? - Foarte important.
- Mulţumesc. - Mersi...
Fratele tău mi-a spus că mergi la colegiu.
- Ca să devii secretară. Aşa e? - Da. Fac orice să plec din East End.
E aşa de rău în East End?
Am visuri mai mari decât să împing un căruţ şi să mă tocmesc la piaţă.
Numai că nu ştiu care sunt visurile alea.
Nu e chiar aşa de rău în East End.
Centrul Universului poate fi oriunde vrei tu.
- Chiar şi aici? - Da, chiar şi aici.
- În Bethnal Green? - Da, în Bethnal Green.
Îţi place să fii gangster?
Nu sunt gangster.
Sunt proprietar de club.
Îmi plac banii şi respectul pe care le ai ca proprietar de club.
Dar nu sunt gangster.
Aş fi putut să fiu un boxer, dar... Mă ştii.
Aş ajunge să arăt ca un cartof.
Nici măcar nu aş şti ce zi din săptămână e.
Aşa, măcar ştiu cine sunt. Îmi place că am făcut şi eu ceva.
- Nu datorez nimic lumii. - Dacă şi lumea e de acord cu tine.
Cred că lumea va fi în regulă.
Vom lupta pe plaje, vom lupta pe piste de aterizare,
vom lupta pe câmpuri şi pe străzi, vom lupta pe dealuri.
Nu vom ceda!
Ronnie! Ronnie, vino afară. Ai musafiri, amice!
Ai grijă! E un pic ud pe aici.
Eşti bine?
- Tu trebuie să fii Frances. - Bună!
Bună, Frances! Bun venit în familia mea.
Ce? E un pic cam prematur, nu?
Nu ai să-mi dai o bere, nu-i aşa, Ron?
Ba, sigur că am! Te rog, ia-ţi.
Bine... Eu aş bea o bere. Vrei şi tu?
Vă las să vă cunoaşteţi.
Vrei o ceaşcă de ceai. Numai ce am pus să fac.
Ia loc... Haide... Ia loc unde vrei.
Trebuie să se încălzească. Ce părere ai?
Ţi se pare că semănăm? Eu şi Reggie?
- Da, desigur. - Ba nu!
Crezi că el e frumos şi eu am faţa ca un fund de gorilă.
- Nu. N-aş spune asta! - Nu-ţi face griji. Sunt obişnuit.
Nu-ţi mai aranja părul. Adu-mi lucrurile din maşină.
Fă dracului ceva util!
Da, haide!
Sunt homosexual, Frances.
Eu sunt bărbatul. Înţelegi? Nu fetiţa. E o diferenţă.
Nu sunt poponar.
Dar chiar cred că nu trebuie să ascunzi ceea ce eşti.
Nu trebuie să ascunzi ceea ce eşti, pentru că asta te va întrista.
Te va întrista foarte rău.
Te va face să te simţi foarte prost.
Sunt de acord.
Ştii, eu şi fratele meu vom conduce Londra.
Principalii rivali ai fraţilor Kray erau Richardson-ii din sudul Londrei.
Li se spunea "Banda de tortură".
Pentru juriu, spune pentru cine lucrezi pe partea aceasta a râului?
- Haide, Charlie! Te rog! - Nu!
Faci afaceri cu tribunalul în ansamblu.
- Adresează-te curţii. - Ce?
- Onorată Instanţă! - La dracu'!
Spune "Onorată instanţă"! Aşa atragi atenţia curţii
şi deschizi un canal de comunicare.
Să încercăm din nou!
Pentru juriu, spune pentru cine lucrezi pe partea aceasta a râului?
- Charlie, te implor! Nu ştiu ce zici. - Linişte! Linişte în sală!
Fir-ar!
Eşti în ţara indienilor, fiule.
Aşa numesc ăştia Cockney partea de sud a râului, nu?
Ţara indienilor.
Ce cauţi în rezervaţia mea fără voia mea?
De ce-ţi umpli butelcuţa de la izvorul meu?
N-ai tu curaj să faci asta de capul tău.
- Pentru cine lucrezi? - Nu ştiu despre ce vorbeşti! Nu ştiu.
Spune! Să aud!
Electrocutează-l!
Obiectez, Onorată instanţă! Clientul meu e un cetăţean respectabil.
Se respinge obiecţia pentru că e plictisitoare!
Să-l ia dracu'!
- Nenorociţilor! - Haide, spune! Zi că e vorba de Kray.
Nu! Se influenţează martorul!
Cară-te!
Alexandru o fi fost el mare, dar nu era grec.
- Nu? - Nu, era macedonean.
Dar îi iubea. Pe Aristotel şi pe ceilalţi.
Era foarte impresionat de stilul lor elen.
Kristos, mai adu-ne nişte retsina de-aia mizerabilă.
Charlie, chiar trebuie să rezolvăm asta!
Ai mare dreptate! Kristos, unde e băutura mea?
Richardson-ii l-au trimis pe George Cornell să ceară pace.
Tot ce spuneau era să dăm o şansă păcii.
Nenorocitul de Frank o să câştige.
Ce dracu'?
- Ce, ţi-ai pus haina curajului? - Am venit să discutăm.
O să-ţi desenez harta pe faţă, sudistule!
Nu, lasă-l! El e mic.
Lucrurile au scăpat de sub control. Charlie vrea să vă vedeţi.
La Pig & Whistle, pe teren neutru. Doar el, voi doi şi Eddie.
Da? Şi de unde ştim noi că este sigur?
Există o chestie care se cheamă încredere, nu?
Încredere, zici? Mereu e câte unul care-ţi zice de încredere.
Dar, când te uiţi peste umăr, vezi pe câte unul acolo,
cu scula în mână, gata să ţi-o vâre în fund!
Pe tine nu te-ar deranja, poponar umflat!
Stai... Nu, nu! Scoate-l de aici.
Haide, cară-te! Într-o oră venim la voi.
- La revedere. - Am spus să te cari, George.
Uite, aici e uşa.
Cară-te de aici, nenorocitule!
Ce tupeu!
Big Charlie, îmi mai dai, te rog, încă un ou?
- Pe ăsta l-am mâncat. - Nu-mi place, Reggie.
E în regulă! Îi ştiu şi pe ei, şi barul.
O să fim în regulă!
Frate, trebuie să mai cureţi buda aia. Pute!
Am plătit o fată s-o cureţe. Nu e vina mea că n-o face.
Ce vrei să bei? Lasă, numai ce au intrat!
Bine... Îmi dai două beri Guinness.
Stai un pic. Trebuie să schimb butoiul.
Reg, Ron. Richardson-ii aveau treabă. Ne ocupăm noi de voi.
E în regulă. Proprietarul s-a dus să schimbe butoiul.
Nu vă supăraţi dacă-mi torn un pic, nu?
- Ce e aia? - Ce crezi că e, poponarule?
- E o armă. - Ba nu e. E un făcăleţ!
Cine eşti tu? Fanny Cradock?
Ce faci cu ăla? Îmi faci prăjiturele?
O să-mi şi cânţi şi o să mă pui să suflu în lumânări?
Am venit aici ca să tragem unii în alţii!
Un schimb de focuri cu bărbaţi adevăraţi,
precum colonelul Custer şi Geronimo!
Ai auzit vreodată de ei? Nu.
Pentru că erai prea ocupat să-ţi pui sorţul şi să faci prăjiturele.
Reg, ăştia sunt nişte pedofili nenorociţi, cu toţii!
Nişte pedofili! La o parte din calea mea!
Plecaţi din calea mea! Plecaţi!
Şi te numeşti gangster? Trebuia să fie schimb de focuri dracului!
Ca într-un western...
Labagii! Jenant! Mi-am pierdut timpul de pomană!
Fratele tău a plecat cam repede!
E foarte dezamăgit de tine, atâta tot.
Ia uite! E plin de fier. Durează un pic până se aşază!
Charlie Richardson a spus să vă batem să vă sune apa în cap.
Aşa a zis, nu? Ce frumos! Ascultă!
Când îl mai vezi zi-i că am spus: "Să-l ia dracu' pe Charlie".
Şi pe frate-său şi pe Georgie Cornell care stă cu ei!
Şi mutra aia a ta! Şi pe voi, toţi. Ce zici de asta?
Îţi place asta?
N-o să te deranjeze dacă o să ripostez, nu?
- Crezi că te descurci? - E mai mult pentru mândria mea.
Te avertizez că nu voi lupta cinstit, aşa că am adus astea.
Bine? Dar, înainte de a începe, am o glumă pentru tine.
O să-ţi placă! Un schizofrenic paranoic intră într-un bar...
Nenorociţilor!
N-au avut nicio şansă în faţa frumosului meu Reggie.
Lupta între bande părea o treabă sigură,
dar în ziua finalei Cupei Mondiale, şi Scotland Yardul a avut ceva de zis.
Iată-l pe Ball care aleargă...
Gol! Bravo, idioţilor!
- Poliţia! Stai pe loc. - Haideţi! Nu azi!
Cum adică n-a fost gol?
Ce? Stai aşa! Stai!
- Este gol! - E gol! Fir-ar să fie! E gol!
Charlie Richardson a fost condamnat la 25 de ani de închisoare
pentru fraudă, extorcare şi atac armat.
Londra era un oraş deschis şi fraţii Kray s-au mutat în el.
Mă bucur că ai putut să vii, dle De Faye.
Dle Payne...
Nu sunt prea adesea intrigat, dar mesajul dtale m-a intrigat.
Ia loc.
Ei sunt gemenii Kray. Ronald şi Reginald.
Da, am auzit de ei.
O să găseşti că sunt prieteni utili.
Despre ce e vorba, dle Payne?
E vorba despre cazinoul din Knightsbridge, "Esmeralda's Barn".
- Nu mi-e cunoscut. - Serios?
O să fii şocat să afli că ai câştigat 24.000 de lire de acolo
în ultimele trei luni.
Eu şi prietenii mei am vrea să-l achiziţionăm.
Avem contractul gata, doar să fie semnat.
A domina Londra cerea inteligenţă şi intimidare.
Nu e de vânzare.
S-ar putea ca, pe viitor, abordarea să nu mai fie aşa de politicoasă.
Trucul consta în a cultiva o certitudine mută
că, dacă era nevoie, violenţa era la ofertă
şi ar fi fost aplicată cu plăcere.
Leslie Payne era paravanul, cel care rezolva totul.
Reggie îl considera pe Payne util, dar Ron îl suspecta, temându-se
că şmecheriile lui erau opusul a ceea ce trebuia să fie un gangster.
- Gândeşte-te la Las Vegas. - Bine.
Totul e legal şi e condus de Mafie. În curând, şi Londra va fi la fel.
Cum Havana nu mai e, Mafia se reorientează.
Meyer Lansky deja se interesează.
- Meyer Lansky? - Da.
- Acel Meyer Lansky? - El!
Ce, americani vor încerca să se bage peste noi?
Nu, ei nu aşa lucrează. Ei nu vor război.
- Ei sunt oameni de afaceri. - Poate vreau eu război cu ei.
Nu, uite, ceea ce vor ei să ştie e care e organizaţia locală de succes.
Pentru că ei vor coloniza Londra finanţând acea organizaţie.
Apoi vor franciza oraşul.
Deci, trebuie să le demonstraţi americanilor că fraţii Kray
sunt singurii importanţi în oraş!
Da, al dracului de interesant!
Lumea ar putea fi scoica noastră.
- Payne... - Ce e?
Spui "a noastră" foarte des. Nu-i aşa?
Spui "a noastră" şi mai spui şi "noi" foarte des.
- Serios? - Întrebarea e... Te cheamă Kray?
Ron, voi păstraţi perlele. Eu mă mulţumesc cu partea moale.
Da, sunt sigur că aşa e. Sunt convins!
Reggie, eu cred că e o idee foarte proastă.
Eu zic să-i aşteptăm pe ticăloşii ăştia mafioţi la aeroport la Londra.
Îi luăm, îi facem bucăţi, îi punem în valizele lor şi-i trimitem acasă.
Ăsta e planul!
Mă bucur că ne-am putut întâlni.
Dl Lansky e interesat de Colony Sporting Club.
Oamenii lui sunt acolo acum.
Poate că dl Lansky vrea să ştie că noi avem un cazinou al nostru.
Serios? Un cazinou al vostru? Ştiţi, Las Vegasul e al nostru.
Dar aici, ne stă în cale Oceanul Atlantic.
Dl Lansky nu poate să asigure securitatea proprietăţii sale
nici faţă de alte grupări mafiote, nici faţă de poliţie.
Crede că familia Kray l-ar putea ajuta. Londra va fi Las Vegasul Europei.
Avem nevoie de cineva în prim plan şi de cineva care să se bată.
Noi vă putem asigura securitatea. Nu-i o problemă.
Doar că nu vrem să lucrăm pentru voi.
Am prefera să lucrăm cu voi.
Ceea ce vrea Reggie să zică...
Cred că ştie ce vrea să zică. Numai ce a spus-o.
- Suntem în curtea voastră. - Da.
Dl Lansky e deschis la discuţii de genul ăsta.
Vă trimite asta ca pe un gest de bunăvoinţă. Doar un început.
Pentru cheltuieli. Deschide-o, te rog...
A doua valiză are nişte treburi ale mele de care trebuie să mă ocup.
Te rog...
Obligaţiuni la purtător. Bani la liber.
100.000 de dolari în obligaţiuni la purtător.
Furate de la o bancă din Montreal.
E prea riscant să-i folosim în America.
Sunt 100.000. Vă descurcaţi?
- Da. Ne descurcăm. - Serios? Minunat!
Cei care le-au furat iau 20%, restul împărţim 60-40%.
Dacă merge treaba asta, mai am două milioane dintr-astea.
Asta înseamnă că nu ne vei sta în cale?
50-50%, frate!
Îmi placi, Reggie! Pe jumătate să fie! S-a făcut!
- Mă bucur că ne-am înţeles. - Da...
Am un sentiment bun. Dacă vii vreodată în Philadelphia
şi vezi ceva care-ţi place, orice mărime sau formă, ţi-o aducem.
O italiancă... Nişte spaghete cu carne...
Eu prefer băieţii.
Scuze. Nu am auzit.
Am spus că prefer băieţii. Italieni, de fapt...
Uneori şi greci, dar nu am prejudecăţi.
Nu, pentru că am avut un negru la un moment dat.
Unul din Tahiti. Se încolăcea ca un covrig.
I-am tras-o rău!
Ai mare tupeu să recunoşti aşa ceva, băiete.
Ştii ceva, ai nişte ouă date dracului!
Ştii ce zic eu? Bravo! Noroc! Haide!
- Nu am dreptate? - Noroc, prietene!
Ce tupeu! Noroc!
Noroc!
Noroc, amice!
Nu înţelegi. Nu e ce crezi tu că ar fi.
E foarte dulce şi e interesant să stau cu el.
Dacă tu ai o viaţă plictisitoare, nu trebuie s-o am şi eu la fel!
Am o viaţă plictisitoare, pentru că am renunţat la viaţa mea pentru tine.
- Frankie, mi se taie respiraţia. - Ia-o pe a mea.
Ce glumeaţă eşti! Urcă în maşină!
"Esmeralda's Barn" scotea bani într-o veselie.
2.000 de lire profitul curat pe săptămână.
Acel cazinou era totul pentru Reggie.
În sfârşit, trecuse graniţa dintre vechiul East End
şi verdele din vestul de aur.
El însuşi devenea o celebritate.
Dacă reputaţiile lor nu aveau de suferit,
cei care pariau mult adorau să stea la un loc cu gangsterii.
Aristocraţii şi criminalii au multe în comun.
Şi unii şi alţii sunt egoişti şi se plictisesc repede.
Au acces la grămezi de bani pentru care n-au muncit.
Şi, mai important, niciunii nu sunt interesaţi de legile de moralitate.
Pariază totul la ruletă. E o reţetă de succes uimitoare.
Ron era singurul diferit.
Pastilele îl echilibrau, dar nu-l vindecau.
Lumea cluburilor nu prea avea farmec pentru Ron.
El avea nevoie de Reggie şi de latura întunecată a lumii gangsterilor.
Cum te întorci cu spatele, viaţa începe să-ţi joace feste.
Nu aveam să petrecem Crăciunul împreună în acel an.
Era un mandat de arestare mai vechi pe numele lui Reggie.
S-a făcut apel pentru ultimele şase luni de sentinţă,
dar a fost respins. Trebuia să se predea în zori.
Viaţa mea reală era pe cale să înceapă.
Bine...
- Ne vedem în curând. - Ne vedem, Reg.
Pa, Reg!
Frank... Să ai grijă de sora ta cât sunt eu plecat.
- O să am, Reg. - Da?
- Da. - Bravo, băiete!
Mişcă-te, Kray!
Opreşte-te la linia marcată.
Aici, eşti un nimeni!
Faceţi-l praf! Trageţi-i-o!
- Lasă-l în pace, Gibbsy! - Îngroapă-l, Reggie!
Gura!
- Trage-le-o! - Nu-l lăsa să-ţi facă asta!
Nu mai eşti aşa de tare acum, nu?
Trage-le-o nenorociţilor de copoi!
- Aici eşti un nimic. Nimic! - Te rog, ajunge!
Te rog...
Un pic de respect. Nu strică, nu?
Nu mai vreau!
Eu fac la budă cârnaţi mai mari ca tine.
- Te rog, apă... - Vrei apă?
Uitaţi-vă la el! Se milogeşte pentru apă.
Ce mai ziceţi acum de vestitul Reggie Kray?
Să te ia dracu'!
Se milogeşte pentru apă. În ce hal a ajuns...
Poftim, Reg.
Să nu o verşi. Căci ai cam căzut un pic, nu?
Poftim.
- Bravo... - Apă?
Iată-l! Uitaţi-vă! Reggie Kray.
- Ce javră! - Cerşeşte apă...
Nu!
Reggie!
- Bună, Frances. - Bună, Ron.
L-am văzut pe Reg azi. Îţi transmite salutări.
Zice că ar fi mai bine să nu-l vizitezi încă.
- A spus şi de ce? - Nu, n-a pomenit.
Ştii că se poate ca un om să devină fantomă
pe când e încă în viaţă?
Crezi?
Ţi s-a întâmplat şi ţie, nu-i aşa?
- Nu, nu! Uite... Ascultă. - Ce "nu"?
Nu, te rog... Ascultă doar un moment.
Cluburile de jocuri de noroc sunt obligate să plătească pe loc câştigul.
Şi de-aia noi insistăm ca şi jucătorii să-şi plătească datoriile.
Este foarte simplu.
Da, ştiu. Te-am auzit. Dar asta e problema ta.
Da, e problema ta, nu a mea. A mea e că vreau 50.000 de lire.
Iar începi cu cei 50.000 de lire ca să pleci în Nigeria?
Nu vreau doar să plec în Nigeria, nu-i aşa? Vreau să fac o companie.
Vreau să construiesc un oraş pentru copii în Nigeria.
- Lângă Enugu. - Enugu...
Da, Enugu. Ţi-am spus. Enugu, da?
Nu ştii chiar totul, nu-i aşa, Payne?
Ştiai că "enugu" e cuvântul african pentru "utopie"?
- Nu. - Nu, nu ştiai.
Ştii că "utopie" e cuvântul grecesc pentru "nicăieri"?
Cu 50.000 de lire pot să fac să fie undeva.
Pot să transform totul într-un loc în care oamenii îmi zâmbesc.
- În care copiii dansează... - O să-ţi zâmbesc eu, Ron.
Îţi zâmbesc dacă-mi spui de unde iau 50.000 de lire.
Îţi spun, chiar o să-ţi spun. Ia-i din profitul cazinoului.
Nu pot să iau de la cazinou.
În ciuda tentaţiei, e mai bine să nu strici modul de a face bani.
Nu sunt bancher! În mama mă-sii, nu-s bancher!
Minunat! Genial! Ia uite!
Asta a făcut ca totul să fie mai uşor de controlat.
- Ăsta e cel care vrea să construiască un oraş. - Să nu mă ameninţi tu pe mine!
Să nu îndrăzneşti să vorbeşti aşa cum mine, cârnatule!
Reggie nu e aici acum. E plecat, nu-i aşa?
Aşa că lucrezi pentru mine, Ron Kray!
- Acum o să te duci la bancă. - Da.
Şi-mi aduci 50.000 de lire!
O să mă duc la bancă să vorbesc cu ei, să văd ce pot face.
Şi, ştii ceva, poate că oi lucra pentru tine, Ron, dar nu mi-e frică de tine.
Asta e o mare tâmpenie, pentru că ar trebui să-ţi fie.
Pentru că, dacă nu te apăra fratele meu, erai un om mort.
Ce s-a întâmplat?
Ce e cu tine aici? Nu ţi-a spus Ronnie să nu vii?
Îmi era dor de tine.
Uite, Frankie, nu vreau să vii şi să mă vezi aşa. Înţelegi?
- Cine a făcut asta? - Ce anume?
Faţa ta... Unul dintre prizonieri?
Nu... A fost unul dintre gardieni...
- Ai făcut plângere? - Nu.
Dar ştii ce? Când ies, mă gândesc să mă duc la parlament
şi să stau de vorbă cu prim-ministrul. El o să mă asculte.
Frankie, asta e închisoare, da? Asta e... Aici se aplică legea junglei.
Dar nu-ţi face griji. Sunt băiat mare.
Pot să am grijă de mine şi, oricum, o să ies în curând.
Uită-te la ăla de acolo. Îl vezi? Cel cu pălăria mare.
E un motiv bun pentru care i se spune "fricosul".
Nu vreau asemenea viaţă. Să te aştept cât eşti în închisoare.
Ştiu... Bine...
Frankie, nu se va mai întâmpla.
- Cum poţi fi sigur? - Ştiu!
Îţi promit că nu se va mai întâmpla aşa ceva! Bine?
- Ştiu de ce eşti sigur. - Spune.
Ai putea să te cuminţeşti.
Să ai un cazinou, un club. Asta îţi place. Şi să uiţi de restul.
Pentru tine e aşa de simplu, nu? Pur şi simplu, "te cuminţeşti".
Draga mea, viaţa nu e mereu aşa cum vrem noi, să ştii!
Viaţa are alte planuri. Asta e... Aşa e viaţa.
Te iubesc.
N-am iubit pe nimeni până acum, dar pe tine te iubesc, Reggie.
Şi eu te iubesc.
Ai zice că îi poate proteja pe oameni.
- Ce? - Iubirea...
Îmi place. Da, are ceva aparte.
- Ştii ce cred că e? - Ce?
- Cred că sunt coapsele. - Da...
Vreau să cânt la trompeta aia!
- Eşti un pic excitat, Ron? - Da, sunt.
- Haide, fă-o! - O s-o fac.
Da, chiar vreau să cânt la trompeta aia.
Asta o să şi fac!
Tigrule!
Asta e, Ron! Bagă!
Terminaţi!
Băga-mi-aş!
Bine!
- Mă auziţi? - Da, Ron...
- Ştiţi când vreau să mor? - Când, Ron?
- În ultimul moment! - Nu-l mai încuraja!
Uitaţi-vă la voi, cârnaţi nenorociţi! Poate că n-oi fi eu un om prea bun.
Dar un bun gangster... Da, o să primesc acest titlu!
Câte titluri poţi să ai?
Un superficial de societate.
Da...
Te afunzi în opulenţa ta sintetică.
E dezgustător! Chiare! Da...
Un pic de magie. Vă place magia, nu?
Copiilor le place magia...
Trebuie să ştiţi că sunt trei "c" în "carpaccio".
Dar câţi sunt în "cârnat"?
Doar tu!
Eşti liber!
De ce arunci cu pietricele în geam?
Nu sunt pietricele. Sunt bomboane cu lămâie.
Poftim!
Ce bine ai prins!
De ce nu suni la uşă?
Mama ta... Nu vreau să fiu caraghios,
dar gândul că-mi deschide maică-ta mă cam sperie.
Mă gândesc că o să mă dădăcească din cauza locului unde am fost.
- Te referi la închisoare? - Da.
- Eşti frumoasă. - Şi tu eşti frumos.
Ştiu că e cam târziu, dar am cadoul tău de Crăciun.
- Vrei să ţi-l arunc? - Nu.
Ce? Vrei să ţi-l aduc? Nu intru pe uşa aia!
Bine...
Caraghioasă mică!
Ai grijă.
E cam târziu, nu?
- Florile tale. - Mersi.
Şi... Cadoul de Crăciun. Scuze că vine aşa de târziu.
Haide, deschide-l!
Frances Shea, vrei să fii soţia mea?
Vom trăi liberi şi în legalitate?
Îţi dau cuvântul meu!
Da, Reggie Kray, o să fiu soţia ta.
Aia e a mea? Ce şmecherie!
Asta e...
Haide, arată-ne păsărica! Lasă-ne s-o vedem!
Nu mă asculţi. Tot ce spun e că infracţiunile sunt o afacere.
E nevoie de un departament de relaţii publice.
- Şi îl avem pe Joseph Goebbels. - Ăsta e cel gras?
Tu poţi citi pe buze. Ce spune, Les?
Mă străduiesc. Zice ceva de supt sau de lipsă de ouă.
E foarte ciudat...
Nu e fericit. O să vezi!
Frumos, nu?
Arată bine, Ron. S-a mai împlinit, nu?
O să fie foarte supărat!
Am ratat ceva?
- Nu e... E vineri seară, nu? - Am încercat să-ţi spun.
Da, dar e vineri seară. Nu mi-ai spus că e aşa de grav.
Ron e de vină. El a adus locul ăsta în starea în care e.
A transformat un loc care aducea bani într-o ruină financiară.
Şi să-ţi mai spun ceva.
Locul ăsta se va prăbuşi când vom primi factura de taxe.
Ce îi spune? Ce i-a spus?
I-a spus că nu ai plătit taxele. Ce prost!
Hai să mergem!
Asta e afacerea zilei de mâine. Voi nu pricepeţi?
Ce nepoliticos!
Unde pleci?
E criminal ce-ai făcut, prietene! Criminal!
Unde te duci?
Iată... Frumosul meu frate, Reggie. Un toast pentru fratele meu!
În sfârşit, a venit acasă, precum Agamemnon în Ithaca!
Şi frumoasa Frances! Unde ai fost?
Parcă te-ai fi întors din morţi!
Ce faci? Ce fel de joc e ăsta?
Nu e niciun fel de joc. E vorba de tine.
Tu ai venit aici şi nici măcar nu m-ai salutat.
Nu vrei nici măcar să bei ceva. Pleci aşa...
Bine, ce spui de asta? Bună, Ron! Salut, prietene!
- Să te ia toţi dracii! - De ce urli la mine?
Pentru că aveai lumea prinsă într-o sfoară, uite-aşa,
dar n-ai fost în stare să o ţii cum era şi ai distrus-o!
- Ai fost plecat. - Eram la închisoare!
A trebuit să mă descurc cu ceea ce aveam!
Pe cine pariezi? Pe Ron sau pe Reg?
20 de lire?
Pe Reginald! El nu cedează în faţa femeii lui!
Aveai totul! Totul, prietene!
Nu te aveam pe tine, nu?
- Eşti incredibil! - Reggie, te rog!
Nu, e în regulă. Mă descurc!
Chiar se descurcă, mersi frumos!
E băiat mare! Vorbim aici despre câştigatul existenţei.
Vorbim despre ideea de a fi gangsteri. Asta suntem!
- Poţi să te cari dracului! - Nu face asta!
Într-o bună zi, Ron Kray, viaţa ta mizeră te va înghiţi.
Tu ar trebui să ştii totul despre asta, nu, draga mea?
Pentru că am auzit toate poveştile... Şi nu sunt plăcute!
Maică-ta ne-a pricopsit cu nişte bunuri deteriorate!
Eşti foarte, foarte deteriorată!
Bine, tu mergi în maşină! Să nu mai vorbeşti aşa cu Frances.
Da, Frances... Sângele apă nu se face, să ştii!
Eu sunt cu Reggie din burta mamei!
Ron, mai taci! Cere-i scuze lui Frances imediat!
Bine... Sigur... Frances, regret.
Îmi pare foarte rău.
Clubul e foarte gol. Cam la fel ca tine, nu?
Nu e nimic acolo decât scula lui frate-meu!
Eşti o ruşine, prietene!
- M-ai lovit. - Da...
Nu!
Nu, Ron!
Nu!
Da, te-am lovit, cârnat ce eşti!
Cârnatule!
La dracu'!
Nu cu sticla!
Nu în ouă!
Dragă, te rog, pleacă!
Cârnat ce eşti!
Dă-mi ăla!
Nu te repezi la bijuteriile omului, frate!
Ce dracu'! Ce faci? Nu, Ron!
Ron, aia e o sticlă.
Ajunge! Mă duc să-i despart!
Treci la loc pe scaunul tău!
- Nu, sunt fraţi! - Stai la locul tău! Nu te băga.
Las-o jos!
Ţi-am spus!
Haide! Ajunge!
Nu...
Nu.
Ajunge, Reg.
Tu nu pricepi!
Fir-ar!
Nu mă înţelegi.
Poate, pentru că nici nu vreau să te înţeleg acum. Vreau doar...
N-are niciun rost să-ţi explic!
N-are niciun rost! Haide, ajută-mă să mă ridic.
Ajută-mă! M-a cam durut!
Ce faci, Ron?
Ceea ce vreau să-ţi spun e foarte simplu! Ascultă...
Eu sunt foarte fragil. Bine?
- Da, eşti fragil. Am priceput. - Foarte fragil!
Am priceput!
Bine, haide, gata! Pentru Dumnezeu!
Nu sunt în apele mele, nu?
Nu sunt aşa, nu? Noi nu suntem aşa. Niciunul!
- Îmi pare rău. - E în regulă. Ai terminat?
- Ea a plecat? - Da, a plecat.
Trebuie s-o păstrezi.
Aşa e. Mersi, Ron!
- Uite-o! - Da, am văzut-o!
Opreşte aici.
- Fata asta o să mă omoare! - Ai grijă!
Frankie!
Scuze!
- Trebuie să vorbim ceva. - Nu-mi pasă dacă mă uiţi!
- Nu spune asta! - Aşa e.
Nu vorbeşti serios!
Nu-mi spune tu mie cum vorbesc! Ştiu ce vreau să spun.
Frances, te rog. O putem lua de la capăt?
De la început...
Putem să scăpăm de tot ce e rău. Păstrăm numai ce e bun.
- Şi Ron? - Ce e cu el?
- Nu e chiar bun, nu? - Dar nu e nici rău, să ştii.
- S-a purtat cumplit cu mine! - Da, aşa e, dar aşa e Ron.
Dacă nu-şi ia pastilele, aşa e el. E un coşmar!
Nu e mereu aşa. Are un suflet de aur.
Şi te iubeşte! Are o părere bună despre tine.
Când ai plecat, era distrus.
M-a întrebat unde eşti şi i-am spus că ai plecat
şi mi-a zis să vin după tine, pentru că merită să te păstrez.
Şi aşa şi e. Are dreptate. A zis să-ţi spun că regretă.
Chiar îi pare rău.
Şi mie îmi pare rău. Amândurora ne pare rău.
Dar se mai întâmplă şi de-astea. Asta sunt familiile, nu?
Se ceartă, se împacă...
În cele din urmă, rămân unite, pentru că se iubesc.
Aşa se întâmplă.
Şi să nu-mi spui să uit de asta, pentru că nu o voi face.
În ultimele şase luni, nu m-am gândit decât la tine.
- Am ieşit şi nu mai e clubul... - Bine...
Îmi pare rău!
Bine.
Venise vremea ca fraţii Kray să intre în istoria secretă a anilor 1960.
Oricât de absurd ar părea,
totul s-a născut din visul lui Ron de a crea un oraş utopic în Nigeria.
Unii se nasc Ronnie Kray şi altora li se dă Ronnie Kray.
Lordul Boothby era un distins membru al Camerei Lorzilor.
- Ronnie... - Da.
Regret că răspunsul meu e negativ. Nigeria e prea departe
şi eu nu mă implic în lucruri pe care nu le pot controla eu însumi.
Îmi pare tare rău.
E minunat, nu?
Înţeleg că vă place cu gheaţă şi cu lămâie, dle?
Da, gheaţă şi lămâie, te rog, ursuleţ...
Şi nu trage de timp.
Ştiţi unde am auzit că sunt foarte bune şi proaspete lămâile?
- Nu, unde? - În Enugu, Nigeria.
Eşti bine informat, Teddy. Foarte bine informat.
Să o dăm pe gât!
Îţi plac lucrurile băgate pe gât, Teddy?
Boothby a refuzat, dar au rămas prieteni
şi nobilul pervers era curând invitat acasă la Ron.
Consecinţele aveau să fie mari.
Să mă suni mai târziu, Tom.
Harry, eşti singur?
Nu trebuie să fii! Sunt destule poame!
Tom, în seara asta, nu eşti în Camera Comunelor?
Da... Uită-te la mine, cârnatule!
Bine, acum uită-te la el!
Uită-te la mine!
Dar el se uită la mine!
- Doamne, e Bob Boothby? - Da, dle prim-ministru.
La o orgie?
Conservatorii vor avea probleme în a explica asta!
Uitaţi, aşa, dle...
- Ăsta e Tom Driberg? - Da, dle.
Nu am niciun avantaj dacă şi cei din partidul meu sunt implicaţi.
Lucrurile se complică, dle.
Unde au fost făcute pozele astea?
Cazenove Road, în Hackney.
Ce mama dracului căutau ei în Hackney?
Asta e partea nasoală.
Credeam că orgia era partea nasoală. E şi mai nasol?
Avem doi fraţi, gangsteri sub urmărire.
Fraţii Kray.
Pozele au fost făcute în apartamentul lui Ronald Kray.
În plus faţă de orgii, mai bănuim şi fraude
şi perceperea de taxe de protecţie.
S-ar putea să fie implicată şi mafia americană.
Fundurile Londrei ajunseseră sus. Scandalul plutea în aer.
Alegerile sunt peste zece săptămâni.
O să ne scoată pe toţi din parlament!
Ce faci în privinţa asta? Se pare că nimic!
- Aia e italienească? - Nu ştiu!
E un Daimler. Arată bine.
Ce vrei de Crăciun?
Nu ştiu! Nu trebuie să-mi iei nimic.
- Nu trebuie să-mi iei cadou. - E ridicol!
- Bine, atunci fă-mi o surpriză! - O să-ţi iau nişte cărbuni!
Asta o să-ţi iau! Un sac de cărbuni. Ce zici?
- Ce zic de ce? - De ăsta, pentru Crăciun.
Pentru mine?
- Ăsta o să fie clubul meu. - Pe bune?
Da.
În West End... E o dovadă de clasă.
Ăsta e biletul nostru pentru a scăpa de aici.
- Ninge... - Da.
S-a dus.
Ce voiam de Crăciun? Pe Reggie al meu liber şi în legalitate.
Dar şi Ron îl voia înapoi pe Reggie al lui.
Îi era dor de fratele lui gangster.
Iar Reggie a ales o ascunzătoare, clubul Hide-a-Way.
Proprietarul era Hew McCowan, fiul unui baronet.
Deşi nu era intimidat de clasa muncitoare,
a fost de acord să vândă jumătate din club.
Reggie ştia că avea să ia şi restul cu timpul.
O afacere murdară pentru o viaţă curată.
Ron era speriat că Reggie avea să-l lase singur.
L-a trimis pe Mad Teddy să distrugă înţelegerea.
Ascultaţi, dlor. Am vorbit cu Reggie.
Îmi pare rău. Nu mă pot uita la tine, dragă. Mă pierd în ochii tăi.
- Am o înţelegere cu Reggie. - Ce gust de rahat!
Am semnat un contract!
Am o înţelegere cu Reggie. Întrebaţi-l!
- Porcării! - Dlor, vă rog. Am clienţi.
La o parte! Aşa!
Am clienţi! Domnilor, vă rog!
Am vorbitcu Reggie.
Dar noi nu lucrăm pentru Reggie. Noi lucrăm pentru Ronnie.
Ron aproape că a obţinut ce voia.
McCowan a renunţat la afacere, dar a chemat şi poliţia.
Reggie şi Ron au fost acuzaţi de extorcare.
Frankie, îţi spun, sunt acuzat pe nedrept! Sunt nevinovat!
Sunt complet nevinovat...
- Chiar dacă eşti... - Ce e?
Te întorci la închisoare. Mi-ai promis ceva.
Şi mi-am respectat-o! Sunt nevinovat, fir-ar să fie!
Iartă-mă că vorbesc aşa. Doar că...
Chiar vreau să te măriţi cu mine.
Te rog!
Dacă eşti nevinovat şi eşti achitat, mă mărit cu tine.
Dacă eşti vinovat, nu vreau să te mai văd!
De ce spui asta? Frankie, nu...
Nu, Frankie!
În mod ciudat, Lordul Boothby a fost cel care a salvat situaţia.
Distracţiile sale sălbatice nu trecuseră neobservate.
Am găsit poza.
A fost trimisă unde trebuie.
Spune "Enugu"!
Enugu!
Pozele făcute în apartamentul lui Boothby au ajuns în presă,
împreună cu povestea despre raporturile sexuale nepotrivite
între un gangster şi un membru al Camerei Lorzilor.
Problema este, Arnold, că, din păcate, e adevărat.
Nu-mi pasă de adevăr.
Doar că, cu câte mai mare adevărul, cu atât mai mare e şi calomnia.
Se apropiau alegerile, aşa că prim-ministrul a apelat
la omul care-i rezolva problemele, Arnold Goodman, pentru a interveni.
Vreau să vorbesc cu Cecil King de la "Sunday Mirror".
Cei mari şi buni au copt o poveste, una al naibii de bună.
Atunci când apărarea fraţilor Kray a ameninţat că-l cheamă pe Boothby
ca martor, implicaţiile erau evidente.
Guvernul trebuia să renunţe la acest caz sau suporta consecinţele.
Asta a fost ceea ce a făcut din fraţii Kray
personajele de neatins ale lumii interlope din Londra.
Noile date aruncă o lumină proastă asupra martorului acuzării, dl McCowan.
Se renunţă la caz.
În acea seară, fraţii Kray au dat o petrecere în clubul lui McCowan.
Reggie cumpărase Hide-A-Way în aceeaşi după-amiază.
Cu o reducere de preţ.
De ce ai venit aici?
Am venit ca să văd diferenţa dintre tine şi mine.
Diferenţa? Sigur! Şi?
Am crescut în sărăcie, ca tine. Am boxat în tinereţe, ca tine.
Dar eu nu am devenit un hoţ.
Nu, dar ai devenit om al poliţiei.
Ai devenit genul de om care-i toarnă pe ai lui.
Ştii care e diferenţa dintre noi, dincolo de ceea ce e evident,
e că eu lucrez pentru mine, dar tu lucrezi pentru ei.
- Domnule, vă pot explica. - Suntem la Scotland Yard!
Iar această anchetă va înceta imediat!
Dar mai putem afla aşa de multe despre ei...
Ancheta legată de fraţii Kray va înceta imediat.
- Bine, stai calm... - Poartă negru.
Da, ştiu... A citit greşit, nu? A crezut că e înmormântare!
- Poartă negru, nenorocita! - Da, ştiu!
Nu te enerva!
Stai s-o vezi pe fiică-sa! Arată minunat în alb.
Ce vezi la ea?
Mă văd pe mine. Văd ce aş putea eu să fiu.
Înţelegi? Dacă nu mi-ar fi aşa de frică.
- Nu te temi de nimic. - Da...
Da, numai de mine.
Şi de tine!
Ce face?
Ştii ce va spune! Ia-o încet. Respiră adânc!
De ce nu eşti înăuntru?
Eşti foarte sigură că vrei să faci asta?
- Mamă, nu începe iar! - E în regulă, Frank.
Îl iubesc.
Iubirea...
Tu ştii ce e iubirea, Frances?
Ştiu că nu e răspunsul la nimic. Dar e un martor.
Reggie mă vede aşa cum sunt. Şi eu, pe el.
- Cine eşti tu să-mi refuzi asta? - Sunt mama ta!
Starletă din East End! Asta eşti tu!
Mersi, Frank!
Ron, uită-te la ea! E frumoasă!
Distracţie plăcută!
Doamne, acceptă rugile noastre pentru Frances şi Reginald.
Fie ca ei să culeagă roadele spirituale
şi să reflecte gloria Ta!
Amin!
Cântă dracului!
Am mers în Grecia în luna de miere.
Partenonul era acolo de 2.400 de ani.
Promisiunea lui Reggie de a se potoli a ţinut două săptămâni.
Two Aces, New Mill, Gigi Club... Şi să nu uităm de Ronnie Scott.
Iar acestea sunt obligaţiunile pe care am luat banii în Hamburg.
Ceainicul e pe foc. Am pus de ceai.
Am stat în apropiere de Marble Arch în vestul Londrei.
Amândurora ne era dor de East End.
Aşa că am luat un apartament gol în Cedra Court.
La fel ca totul în viaţă, trebuia să fie ceva temporar.
Nu a fost ceva prea inteligent.
Petrecerile lui Ron nu mă lăsau să dorm,
iar cluburile îl ţineau pe Reggie departe până noaptea târziu.
Până la urmă, îi plăcea să fie gangster.
Am auzit că ai fost la Regency seara trecută.
Cu pistolul în aer...
Fraţii Barry nu m-au lăsat să intru.
- Au zis că eram beat. - Păi, erai. Erai praf!
Şi ai mai fluturat şi arma...
Nu!
Ştii că asigurăm protecţia acelui loc, da?
Deci nu mai faci prostii pe acolo.
- Le-am oferit ceva incitant. - Ceva incitant...
Ia!
- Nu mai faci asta, da? - Bine, dle.
Bravo!
La naiba! Ridică-te, Jack!
Ce frumos din partea ta. E minunat, nu?
Minunat!
- E bine aşa? - Nu, Frances... Nu aşa.
Mergi şi stai cu dl Kray şi mă descurc eu.
Bine.
Nici măcar o ceaşcă de ceai nu-i în stare să facă!
Săracul Reggie!
Ai făcut un efort.
Arată ca un papagal în rochia aia!
Nici un sărăntoc n-ar lua-o dacă ar zăcea în şanţ.
Săracul Reggie. Bine, o să arunc ăsta.
Am plecat fără să-mi iau rămas bun.
O victorie tristă.
Nu aveam să fiu niciodată bună pentru acel Reggie.
El era şi Reggie al lui Nipper.
Nu avea linişte dacă nu stătea cu ochii pe bărbatul meu.
Uneori, şi eu trebuie să mă mulţumesc cu asta.
Oriunde te-ai duce, nu te opri până nu ajungi la mare.
Cu toţii avem nevoie de ceva şi ceea ce aveam în comun cu Ron
erau pastilele pe care le luam ca să trec cu bine de fiecare zi.
Somniferele mă ajutau uneori, alte pastile, alteori...
Erau ca un prieten care nu mă judeca şi voia doar dragostea mea.
"Ajutoarele mamei"... Aveau un nume foarte potrivit.
Nu merge aşa de repede.
Nu mergem nicăieri repede. Suntem pe iarbă...
Aproape am ajuns.
- Încă puţin... - Bine.
- Eşti gata? - Da.
- Foarte pregătită? - Da.
- Doamne! - Îţi place?
Da. Ce marcă e? Cum se cheamă?
Triumph Spitfire.
- Pot să mă urc? - Normal! E a ta! La mulţi ani!
Poftim! La mulţi ani, Frances!
Mulţumesc.
- Mă înveţi să conduc? - Aş putea.
- Acum? - Nu azi.
- De ce? - Nu pot... Nu azi.
- Dar pot mâine. - Bine.
Îmi pare rău!
Kray...
Este o ameninţare clară în acest cuvânt de o singură silabă.
E singurul cuvânt pe care unii trebuie să-l audă.
Ce înseamnă asta, "singurul cuvânt"?
Voi sunteţi ca Ford, nu? Sau ca Shell sau ca Woolworth...
Woolworth? Da, e foarte interesant.
Tot ce vreau să spun e că sunteţi ca o marcă
şi o reputaţie odată stabilită nu mai necesită violenţă.
Ştiţi, oamenii îşi impun singuri.
Cluburile au început să ne ceară protecţia, înainte să le-o oferim.
Da, aşa e!
Da...
Presupun că asta înseamnă că avem mai puţine probleme.
Exact. Aşa e!
Mi se pare logic.
Dar mie îmi place... Îmi place să mai rezolv probleme când şi când.
Să-i mai tragi câte unuia una în ouă! Ce e rău în asta?
Mă gândesc că poţi face şi lucruri mai bune, Ron.
Asta o să te ţină departe de închisoare.
Nu mai suntem tineri. Trebuie să laşi asta în urmă.
Trebuie să te gândeşti la viitor. Tu şi frumoasa ta nevastă...
Poveşti! Ăsta e doar un avertisment.
Asta e o organizaţie. Iar eu sunt un lider aici.
O să ţi-o trag, nenorocitule!
Ai luat-o pe arătură!
Nu-mi place ăsta! Nu am încredere în el!
Vorbeşte prea mult, pune prea multe întrebări.
Vreau să moară!
Leslie Payne este cel care face afacerile şi tu vrei să moară.
- Ţi-ai luat pastilele? - Dă-le dracu' de pastile.
La dracu' şi cu Payne, pacostea asta!
Şi s-o ia dracu' şi de servietă!
Nu-mi pasă ce e acolo. Vreau să ştiu ce e aici.
Ştie prea multe!
Ştie lucruri despre noi, Reggie. Prea multe lucruri despre noi!
Ştie prea multe lucruri despre noi?
Albie, tu ştii lucruri despre noi?
Ştii lucruri despre mine şi despre Ron, despre firmă?
Ştii despre plăţi, nu? Ştii că încasăm obligaţiuni, nu?
Ştii că mituim juraţi şi-i facem să ne privească cu îngăduinţă? Ştii?
Da.
Ştii. Vai, ce surpriză! Jack, tu ştii ceva despre fraude?
Orice? Ghiceşte!
Ştii cum plătim poliţiştii în fiecare ultimă joi din lună?
- Ştii de asta? - Sigur că ştiu!
Ce surpriză! De ce nu-l ucidem şi pe Jack?
Ce-ar fi să-l căsăpim şi pe Albie? Mai bine, pe toţi!
Sau tu poţi să mă omori pe mine şi eu pe tine şi gata!
E o idee genială! Ascultă-te, Ron! Eşti nebun!
Cei care stau în case de sticlă, n-ar trebui să arunce cu pietre.
Ştii că nu am băut niciodată gin înainte să vin aici?
În curând o să cânţi şi imnul naţional, nu?
Despre ce voiai să vorbeşti cu mine, dle Bruno?
Lucrurile merg bine. Suntem foarte mulţumiţi.
Asta e bine. Şi noi suntem fericiţi!
Bine!
Noroc!
Îţi dai seama că am cerut să vorbesc numai cu tine.
Vezi tu, în treaba pe care o facem noi, nu e bine să fii prea vestit.
Scopul e să fii anonim.
Dl Lansky, Reg, vede mult potenţial în tine.
Dar vede şi limitele fratelui tău, Ron.
Poate că ar putea să se cunoască. Ar putea veni să stea de vorbă cu el.
De vorbă? Mă faceţi să râd!
Ai auzit de fraţii Gallo, din Brooklyn?
- Nu... - Situaţie similară. Unul era nebun.
Ron este Joey al tău şi nu se va termina bine oricum ar fi.
Ce ai vrea să fac, dle Bruno?
Îţi cer să faci ceva în privinţa lui Ron.
Nu pot face asta!
E fratele meu.
Bine.
Nu pot face nimic.
N-am terminat cu tine încă!
Dl Kray se ocupă de acest depozit.
Dacă mai spui o dată "Kray", o să te pocnesc, e clar?
Am un aranjament cu dl Kray.
Nu te-am întrebat dacă ai sau nu un aranjament.
Te-am întrebat dacă ai înţeles.
Richardson-ii nu mai erau,
dar George Cornell trecuse de cealaltă parte a râului
pentru a pune pe picioare o operaţiune de protecţie pentru ei.
Te-am avertizat!
Reacţia lui Ron avea să-i asigure un loc printre gangsterii de legendă.
Ce e ăsta? E ceai englezesc?
Se vede pe faţa ta ce părere ai despre el, Ted.
- Frumoasă cutie, nu? - Nu, nu e ceai englezesc.
Are feromoni care te atrag. Are o aromă de mosc.
Are un pic de magie. E frumos, nu?
- Mă bucur că-ţi place. - Îmi place. E cum trebuie.
Mama o să fie foarte mulţumită de ăsta.
- L-ai luat de la depozit? - Da.
Nu spune nimic. Este în regulă!
- Salutări dnei Kray. - Mersi!
- Şi cealaltă problemă... - Da. Ce problemă?
- Ce? Asta? - Da...
Bine...
Nu am de gând să-ţi plătesc despăgubiri.
Nu te descurci singur?
Te plătesc ca să mă protejezi, Ron.
- Ce vrei să spui? - Nimic!
Deja ai spus-o! La dracu', ai spus-o!
Vii aici cu nasul tău nenorocit şi cu ceaiul tău exotic de doi bani
şi mai spui şi asta, cum că nu fac bine ce fac.
- Nu asta am vrut să spun. - Dar asta ai spus!
- Nu, eu... - Să-ţi spun ceva.
Problema asta pe care o ai... O să o rezolv.
- Bine? - Da.
Te duci cu Teddy şi îmi aduci 2.000 de lire. Bine?
Şi, în schimb, eu îţi promit că George Cornell va fi ucis.
- Bine? - Dar n-am spus...
- N-am spus să-l omori. - Ba ai spus! Asta ai vrut să spui!
Uită-te la tine. Asta au spus ochii tăi.
Uită-te la ochii tăi! E în ochii tăi!
- Mă ameninţi? - Nu.
Pentru că văd moartea în ochii tăi şi asta înseamnă că mă ameninţi!
- Mă ameninţă? - E greu de spus, Ron.
- O să plătesc! - Aşa o să faci?
- Da... - Bravo! Înţelegerea e înţelegere!
E ca şi făcut! E făcut! Gata!
Teddy, ia-l de aici!
Mersi! Eşti foarte amabil. Pentru ceai...
E o afacere bună.
- Cum arăt? - Ucigător!
Vrei să vin cu tine?
Înăuntru?
Haide! Voi staţi cu toţii în maşină!
E ceva ce trebuie să-mi spui?
Ia te uită ce-a adus pisica!
Acum nu mai râzi, nu?
Pe bune?
Şefu', pe bune...
Toată lumea jos!
Să nu scoateţi o vorbă! La ce mama dracului te uiţi?
Nu aţi văzut nimic!
Ăla era Ronnie Kray, nu? Fir-ar!
Reggie...
Ai înnebunit?
The Blind Begger... Da, Cornell...
Se vorbeşte la radio de asta!
- Reggie. - Bună, mamă!
Uită-te la tine!
Ce frumos eşti!
- Îţi fac o ceaşcă de ceai. - Mulţumesc, mamă.
- Albie? - Nu, mulţumesc, Violet.
Arăţi minunat, Reg!
- Câţi martori? - Era o seară liniştită. Vreo şapte.
Şapte?
Albert Woods era cu Cornell şi mai erau vreo cinci clienţi
pe care nu-i cunosc.
Şi mai era cea de la bar, una blondă, foarte dotată...
Şi ai venit aici? Aici te-ai găsit să vii? Îi aduci direct la mama?
Nu te mai văicări atât! Am făcut-o!
- Ce o să facem? - Noi?
Da.
- Unde e arma? - E aici, Reg.
Poftim...
Vrei şi o bucată de prăjitură?
Ar fi minunat. Da, mamă. Mulţumesc.
- E foarte bună. - Mersi!
- Presupun că purtai hainele alea. - Da.
Unde e haina?
Trebuie să o arzi. Şi arma trebuie s-o arunci în râu.
Haide, cară-te!
Eşti incredibil!
Albie?
Trebuie să aflăm cine sunt cei care erau la bar. Bine?
Găseşte-i şi află ce au spus poliţiei.
Trebuie să le demolăm poveştile. Trimite-i pe Big Pat şi pe Bender acolo.
- Şi pe tipa de la bar o ştiu, nu? - O ştii.
Adu-o la mine. Mă descurc eu cu ea.
Haide, pleacă!
Unde au plecat cu toţii?
Mamă, e târziu. Am vrut să te scap de ei.
Ar trebui să te culci.
Ce-ar fi să te duc eu acasă? Haide...
E în regulă, sunt acasă!
I-am făcut patul aici. Nu se simte prea bine.
Cred că are febră. O să stea aici în noaptea asta.
Teddy, vrei să stai cu el?
Mulţumesc, ar fi plăcut. Mulţumesc, Violet.
Orice ar fi făcut, este fratele tău.
Da...
Uite aici pastilele tale. Ar trebui să le iei.
Eu va trebui să plec. I-am lăsat pe băieţi la muncă.
Şi trebuie să fac curăţenie. Aşa că, noapte bună.
Noapte bună!
Teddy, n-ai putea să ne faci un serviciu? Fă-te util.
Când îi scoţi pantalonii şi cămaşa, arde-le!
- Şi ţii legătura cu mine. - Da...
Bravo!
Noapte bună!
E minunat, nu?
Nici chiar Scotland Yard-ul nu putea ignora o crimă în public.
Nipper a preluat cazul.
Dlor, atenţie, vă rog!
Vi s-a spus că vom face o anchetă de anvergură
legată de acuzaţii de corupţie.
De fapt, vom merge după fraţii Kray!
Oricine are vreo obiecţie să vină la mine.
Vezi stâlpul acela?
Acela era cunoscut ca loc de siguranţă în război.
Dacă ajungeai la el, ştiai că poţi ajunge în adăpost
înainte să înceapă să cadă bombele.
Într-o noapte, eu şi Ron am stat şi ne-am uitat.
Am văzut casa familiei Stanton cum a explodat. Ei erau încă în ea.
E o minune că ai supravieţuit.
Da, mai ales cu Ron...
Cum apărea vreo problemă, el era sigur pe urmele ei.
Are multe probleme şi acum dacă e adevărat ce se aude.
Au auzit vorbindu-se, Reggie. Familia mea, şi tu nu mi-ai spus...
N-am vrut să-ţi faci griji.
Nu pentru Ron îmi fac griji. Ce ai de gând să faci?
Nu o să-l las să intre la închisoare.
- De ce nu? - De ce nu?!
Pentru că e fratele meu, de-aia!
O să fie fratele tău şi în închisoare.
Nu! Frances, locul lui e aici, alături de noi.
Alături de tine, de mine, de familia sa. Asta e casa lui.
Am grijă de Ronnie de când eram mici. Asta e.
Poţi avea grijă de el şi dacă e la închisoare.
Nu aici e locul lui şi tu ştii asta.
- Bine... Tu nu înţelegi. - Ba înţeleg!
Nu, nu înţelegi.
Ba da. Mi-ai spus cândva că nu datorezi nimic lumii.
Nici lui Ron nu-i datorezi nimic.
Eu mă apreciez prin loialitatea mea faţă de fratele meu, înţelegi?
Dar loialitatea ta faţă de mine? Asta nu e unitate de măsură?
Ce se întâmplă cu ochii tăi acum? Ai luat ceva?
Iei ceva, Frances? Iar iei pastile?
Asta faci? Ia să văd!
- Nu! Termină! - Ia te uită!
Doamne, Frances... Câte de-asta ai luat?
Nici nu mă mir că vorbeşti fără noimă.
Iei pastile în neştire. Ai devenit dependentă!
- Şi cine m-a făcut aşa? - Ce? Dependentă?
Stai să înţeleg... Vrei să spui că, pentru a fi liberi,
trebuie să fim fiecare pe cont propriu?
Minunat, Frances! Aşa o să facem!
- Vorbeşte cu femeia de la bar. - Da?
Spune-i ca, atunci când pun suspecţii în faţa ei,
să-l indice pe Ron, să spun că el e vinovatul.
Să spună că el e nebunul care a făcut-o! Bine?
- Unde te duci? - Acasă.
- Şi cu mama cum rămâne? - La dracu' cu maică-ta!
- Nu te grăbi. - Nu...
Cel care l-a împuşcat pe Cornell nu e aici.
- Eşti sigură? - Da, sunt sigură.
Vă rog, mă poate duce cineva acasă?
Domnişoară...
Jur! Am mirosit ceva, dar nu ştiu ce anume.
Se schimbau priviri prin sală şi m-am prins că era de la judecător.
Puţea al dracului!
Nu e aşa?
- Mă înşel, Reg? - Nu, deloc!
Aşa ceva îţi poate crea o reputaţie proastă,
dar, dacă te cheamă Kray, asta se poate întoarce împotriva ta.
Bravo, Ron!
Bun venit acasă!
Ca să ştiţi... E vorba de disciplină.
- Vino şi stai jos, Vi. - Nu...
Ce i-ai spus?
I-am spus că poate ar trebui să se gândească la copii!
- Aş vrea să te pot face să dispari. - Mult noroc, Frances! Mult noroc!
Plouă cu găleata.
Ce dracului face?
Mă mir că mai sunt oameni care supravieţuiesc aşa!
Pe mai târziu, Albie!
- Eşti în regulă? - Da, pleacă.
Eşti în regulă? Pari a te chinui.
Ajută-mă!
- Să te ajut? Dar ce faci? - Ajută-mă să ridic capota.
- Nu sunt sigur că vreau să te ajut! - Reggie, te rog! O să se strice.
Nu pot să te ajut. Sunt proprietar de club.
Ştii ce vreau să spun? Pot alege un model bun, o culoare frumoasă...
Dar nu mă pricep la nimic altceva. Nu sunt mecanic.
Sunt, mai degrabă, gangster. Asta e, nu?
Te rog, ajută-mă!
Mă rogi să te ajut? Mă rogi?
"Te rog, Reggie"? Bine, păi să te ajut atunci!
Ce zici de asta? Mi se pare stricată, nu?
Apropo! Arăţi ca dracu'!
Da...
Ce faci?
Reggie, opreşte-te! Termină!
Reggie!
- Te rog, opreşte-te! - De ce să mă opresc?
Reggie, te rog! Te rog, opreşte-te!
- Ce să opresc? - Te rog, nu! Nu!
Încetează!
Viaţa merge înainte şi fără mine.
- Unde te duci? - Îl părăsesc pe Reggie.
Ce păcat! Va suporta greu.
Te rog, dă-te din calea mea. Sau poate ai vrea să rămân?
Băieţi, mergeţi sus.
- Vrei să te ajut cu bagajele? - Nu, mersi!
Haide, nu fi prostuţă! Uite cât eşti tu şi cât sunt eu!
Haide!
Ştii, Frances, uneori, pentru a ajunge la măreţie,
trebuie să tai o parte din tine, oricât de tare ar durea.
Pentru a creşte, pentru a merge mai departe.
Pentru asta, e nevoie de curaj. Admir asta.
- Sincer, pleci la timp. - Chiar crezi?
Categoric. Sunt mulţi care ştiu aşa de multe despre noi.
Nu vorbesc de tine, desigur.
Cei mai mulţi ne urăsc.
Mai devreme sau mai târziu, cineva o să vorbească şi se va termina totul.
Nu ar fi aşa de rău, nu?
Cred că Dumnezeu ar trebui să fie mai îngăduitor cu noi. Nu crezi?
Sunt sigură că va fi.
Asta e aiurea! Noi nu aşa am fost crescuţi.
- Trebuie să plec. - Sigurcă da.
Ascultă-mă, Frances. Amândoi îl iubim.
Amândoi am făcut un efort.
O să vedem ce se va întâmpla când vom ajunge acolo.
Unde?
În Rai.
- La revedere, Ron! - Pa, Frances.
Ascultă! Te-am plăcut întotdeauna. Mereu mi-ai plăcut.
Ai capacitatea de a vedea viitorul. Chiar o ai!
La fel ca mine!
La revedere!
Bună, Reggie!
- Ce mai faci? - Tu eşti bine, Frank?
Nu ne-am văzut de mult.
- M-am îndreptat, să ştii. - Serios?
Da.
Frumos, ce să zic? Foarte frumos!
- Cu ce te pot ajuta? - Frances e aici?
Am stat în faţa casei părinţilor tăi în ultimele două săptămâni,
dar ei nu mi-au spus că ea nu e acolo.
Şi am stat la fereastra lor, ca un prost.
- E aici. - Da, ştiu!
- Reggie, eu... - Ce e?
Nu am mai văzut-o aşa de multă vreme.
Este delicată.
Îi spui lui Frances să iasă că am venit?
- De ce nu te duci s-o aduci? - Reggie, nu te las s-o vezi!
- Nu te mai prosti! - Nu face o scenă aici!
- Frank, e în regulă... - Frances, du-te în casă!
- Ce faci? - E în regulă!
- Bună, Reggie. - Bună, Frances.
Ai puţin timp? Vreau să vorbim.
- E în regulă. - Eşti sigură?
Du-te şi pune ceainicul.
- Frances, vino acasă. - Sunt acasă.
Cel puţin, până ce voi găsi o altă casă.
Nu pot să stau la mama.
- Ce să fac ca să te răzgândeşti? - Nu poţi face nimic!
- M-am răzgândit într-o privinţă. - Care?
Vreau să mă ţii minte. Mereu!
Că am existat, că ţi-am fost alături la un moment dat.
Ce tot spui? Haide, Frankie!
Mi-am imaginat mereu că vom avea un copil sau doi.
De ce?
Ca să-i foloseşti pentru a mă ameninţa?
Nu! Nu, pentru că eu încă te mai iubesc.
Nu! E ceva ce spui din loialitate, dar care nu a existat.
Nu e adevărat!
Iubirea pentru tine e tot ce mă ţine pe picioare.
Am visat că vom putea trece dincolo de condiţia căreia i-am fost hărăziţi.
Dar tu eşti gangster şi îţi place să fii gangster.
Nu... Nu, Frances, ascultă...
Lasă-mă să mă revanşez pentru suferinţa şi durerea
pe care ţi le-am provocat. Te rog! Te rog!
- Lasă-mă să te duc undeva. - Undeva?
Oriunde. Oriunde vrei!
Să fim numai noi doi, să fim împreună.
Ar putea fi o a doua lună de miere.
Sau nu... Vreau doar să ştii că mă pot schimba.
Sincer, m-am schimbat.
Tot ce spun este că centrul Universului poate fi oriunde vrei.
Oriunde!
- Ibiza. - Cine?
Ibiza! Să mergem acolo. Îmi place cum sună.
Ştii ceva? Şi mie îmi place cum sună!
Vrei să mergem în Ibiza? Iau biletele chiar azi!
Azi fac rezervarea.
Dumnezeu nu ne întreabă dacă acceptăm această viaţă.
Nu avem de ales.
Viaţa ţi se cam impune.
Singura alegere pe care o faci este felul în care o trăieşti.
Sau nu... Şi asta e o alegere.
O ceaşcă de ceai poate să rezolve orice.
Nu te simţi prea bine? Ceai.
Ţi-ai părăsit soţul? Ceaiul e răspunsul.
Frances! La dracu'! Frances, ce ai făcut?
În caz că v-aţi spus că Frances a supravieţuit,
pentru că altfel nu ne-ar putea spune povestea asta,
ei bine, acum ştiţi...
Dar eram, în sfârşit, liberă. Dumnezeu mă lăsase, în cele din urmă.
- Unde e? - În camera ei.
În acea după-amiază, Reggie a băut până n-a mai putut.
Ce poţi să faci când singura persoană care te impresiona nu mai e?
Să bei o ceaşcă de ceai?
N-aş prea crede!
O pălărie mare...
Haide, stai jos... Nu sta acolo ca un stâlp.
Daţi-vă mai încolo!
Sweaty, ce nu avem? O sticlă. Du-te!
- Haide! - Imediat!
- Voiai să mă vezi, Ron? - Da. Vreau să omori pe cineva.
Îţi dau o mie de lire. Leslie...
Ai 500 aici. Deci ţi-am dat jumătate.
Restul îi primeşti când e făcută treaba.
Poţi să-i numeri, sunt toţi. Apoi, bagă-i în buzunar.
Sunt pentru tine! Haide, bagă-i în buzunar!
Ştim că nu ai bani. Nu fi prost!
Cine e?
Mamă, stai aici!
Stai, mamă! Lasă-l!
Ai ucis-o!
Tu mi-ai ucis fiica, nenorocitule! Tu ai omorât-o!
Mamă, haide!
Faptul că dai 100 de lire pe săptămână pe flori nu o va aduce înapoi!
Ucigaşule!
O să putrezeşti în iad, Reggie Kray!
McVitie, ce faci aici?
Am un mesaj pentru tine. De la Ron.
Fir-ar!
Să trimit un avocat sau te-ai ocupat de asta?
Vreau să fie garantată siguranţa soţiei şi copiilor mei.
Payne... Le-a spus totul.
Nume, date, ore... Documente... Totul!
Au făcut toate legăturile.
Au băgat o grămadă de martori sub protecţie.
Nipper...
Da, Nipper, ce?
Femeia de la bar. A chemat-o şi pe ea.
Nu a mai ieşit de la poliţie.
Unde e Ron?
Da...
Cântecul ăsta face parte din mine. Îmi place!
E melodia ta preferată!
Mă laşi? Dulcegării.
Ce e?
Încă mai continuă. Nu s-a oprit. Ian!
- Da. Ce e? - Nu-l incita!
Ce spui?
Înveseleşte-te, dansatorule! Aproape c-a venit Crăciunul.
De ce nu dansezi şi tu puţin?
Ce rost are să vii la o petrecere dacă nu te vei distra?
- Îl aştept pe Jack Pălărie. - Da... ce a mai făcut?
Iar a fluturat arma prin vreun club?
Ce credeai că ne va aduce atacul asupra lui Leslie Payne?
- Ce cred eu? - Ai auzit bine...
Dacă nu ţi-ai dat seama, nu-ţi răspund, dragă.
Iată! Haide, Ron, arată-ne cum se face!
Ştiu cum să mă mişc!
Unde sunt femeile?
E Jack Pălărie!
Dle Bender, ce mai faci? Mă bucur să te văd!
- Esther... - Jackie...
Nu trebuia să te las să pleci. A fost o mare greşeală.
Mă duc să-mi iau de băut.
Pe urmă revin, ca să-ţi spun de ce nu trebuia să te las.
Îţi promit.
Ron...
Teddy...
Uite, Ron! A venit Jack!
Ce poveşti aveţi de spus, oameni pe care-i iubesc nespus?
Aici erai, Jack. O ţigară?
M-am lăsat pe drum încoace!
- E ceva care te preocupă, Reg? - Da...
Da, tu mă preocupi, prietene.
Leslie Payne? Ce dracu' a fost în capul tău?
- Ai distrus tot! - Nu ştiu ce spui!
Nu mă minţi!
- Nu vreau să fiu tratat aşa. - Dar cum vrei să fii tratat?
- Ron? - Taci!
N-o să te ajute, să ştii!
Creierul tău e praf, prietene!
Nu te răzbuna pe mine pentru ce s-a întâmplat cu Frances!
Scuze... Ce ai spus?
Nu e vina mea că Frances s-a sinucis.
Nu eu i-am vândut pastilele.
Cred că glumeşti! Tu glumeşti?
Reggie...
Haide, împuşcă-l!
- Mai spune asta o dată. Haide! - Reggie!
Spune-i numele! Te provoc!
Frances.
De ce ai făcut asta?
Pentru că nu te pot omorî pe tine.
Oricât de mult aş vrea!
Reggie...
Reggie!
Reg, uită-te la mine! Ce dracu' e cu tine?
L-ai omorât pe ăla într-o cameră plină cu oameni.
Ai înnebunit?
- Păi... - Păi, ce?
Reggie spunea că oriunde poate fi centrul Universului.
Chiar şi aici, în East End, în Londra.
Lumea este cam ca Londra.
Nu e nici bună, nici rea, pur şi simplu, este!
Nu există moralitate sau lipsă de onoare. Există doar propriul tău cod.
Până ce cursa se termină. Până la final!
Până ce nu mai suntem decât fantome ale oamenilor care am fost.
Reggie a stat la închisoare 33 de ani
pentru că l-a ucis pe Jack McVitie.
În toţi acei ani, el a păstrat la el nişte bilete.
Reggie, prinţul meu, trebuia să fi mers la Ibiza.
Reggie Kray a fost eliberat din închisoare din considerente umanitare
cu opt săptămâni înainte de a muri din cauza cancerului, pe 1 octombrie 2000.
Avea 66 de ani.
Ronald Kray a fost găsit vinovat pentru uciderea lui George Cornell.
A pledat nebunia şi a rămas în Spitalul Broadmoor,
până la moartea sa, în urma unui infarct, pe 17 martie 1995.
RETAIL SUBTITLE Driv3r
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania