"Veniţi, fiilor şi ascultaţi-mă, căci vă voi învăţa frica Domnului."
PSALMUL 34, VERSETUL 11
Când eram o copiliţă
mama îmi amintea în fiecare seară să-mi deschid inima în faţa Domnului,
căci El era bun, milostiv şi drept.
Lucrurile s-au schimbat mai târziu, când tata a lăsat-o singură cu mine
şi cu fraţii mei într-un locuşor la marginea Deşertului Mojave.
Apoi nu ne-a mai vorbit despre Domnul bun şi milostiv.
În schimb, ne vorbea de o profeţie.
Despre un timp când toată lumea va fi acoperită de întuneric
şi soarta omenirii va fi decisă.
Într-o noapte am avut curajul de a o întreba de ce Dumnezeu s-a schimbat,
de ce e atât de supărat pe fiii săi.
"Nu ştiu", a spus ea, aranjându-mi păturile.
"Cred că s-a săturat de toate mizeriile."
LEGIUNEA
Los Angeles, 23 Decembrie Ora 1:02 noaptea
JUCĂRII HAPPY TOY CO & IMPORTS
PRIMUL AJUTOR
Animale nenorocite.
În nopţi ca asta mi-aş dori să aprind oraşul ăsta
doar ca să mă uit Ia nenorociţii ăştia cum ard.
Un adevărat grătar, nu?
Un nou început. Asta-i trebuie locului ăstuia.
Iisuse!
Rahat!
Ce naiba?
Opreşte-te! Lasă valizele jos. Mâinile pe cap.
Ofiţer rănit! Repet, ofiţer rănit!
A început.
Nu mai e mult timp.
Taci dracului şi lasă jos valizele!
Mâinile pe cap!
Pe cap!
Întoarce-te! Întoarce-te dracului!
Nu! Lasă-I!
Trage, Burton.
Lasă-I dracului să p...
Ce naib...
Ce faci, Mihail?
- Nu astea erau ordinele tale. - Ce vrei să spui?
Nu, acum îmi respect ordinele mele.
Atunci vei muri împreună cu pruncul.
Burton, îl ştii pe tipul ăsta? Ce dracului...
Eşti bine, Jeep?
Îmi pare rău că te-am trezit, Charlie.
Nu.
Nu tu m-ai trezit.
Toată noaptea a dat din picioruşe.
Trebuie că ştie ceva ce eu nu ştiu.
Alt coşmar?
Stresul e devină, Jeep. Atâta tot.
Îţi faci prea multe griji.
Pentru locul ăsta, pentru tatăl tău.
Pentru mine.
Eşti singura pentru care-mi fac griji.
Vezi... ce-ţi spuneam.
Îţi faci griji pentru o gravidă în 8 luni, iar copilul nici nu-i al tău.
Asta ar da oricui coşmaruri.
Hai, râzi de mine. Toţi râd de mine.
Haide.
Ştii cât apreciez ceea ce faceţi, tu şi Bob, pentru mine.
De acum într-o lună, copilul ăsta va avea o nouă familie.
Va trebui să mă gândesc ce o să fac cu viaţa mea.
Deci tot o să faci asta?
Nu sunt pregătită să devin mamă.
Hristoase, de-abia pot să-mi port singură de grijă.
Te-aş putea ajuta eu.
Am putea s-o facem împreună, ştii?
Aş vrea asta.
Nu trebuie să porţi greutatea lumii pe umerii tăi.
Nu mi-am câştigat încă aripile. De asta sunt un înger de gradul 2.
Nu ştiu dacă-mi place foarte mult să fiu văzut cu un înger fără aripi.
Trebuie să le câştig. Şi tu mă vei ajuta, nu-i aşa?
Desigur.
Domnul mi-e martor, Bob, că într-o zi chestia aia o să-ţi dea una înapoi.
Ce tot spui acolo, Percy? Avem o relaţie deosebită.
Da, există un nume pentru genul ăsta de relaţii.
E dezgustător.
Ai dreptate. E dezgustător.
Serios, cum poate ieşi în lume arătând aşa?
Nu ştiu. De ce n-o întrebăm pe ea.
Nu, Howard. Mă faci de râs.
Audrey, draga mea, mama ta se întreba dacă te-ai îmbrăcat în dimineaţa asta
cu intenţia clară de a-ţi arăta fundul întregii lumi.
Da, pentru că m-am trezit cu speranţa de a mi-o trage în trei,
cu doi Camionagii drogaţi, în WC-ui unei bodegi din deşert.
Noroc că am ajuns pe aici.
Sunt mulţumit de răspunsul ei. Serios.
Sunt pedepsită pentru ceva. Sunt sigură de asta.
La naiba.
Bine aţi venit Ia PARADISE FALLS! Următoarea benzinărie peste 80 de km
Optzeci de kilometri?
Crăciun Fericit.
De ce-i atât de fericit?
Chestiile astea nu-s deloc bune pentru copil.
Atunci ar trebui să mă gândesc să Ie las.
Înainte să Ie Iaşi, îmi poţi da şi mie una?
Poţi cumpăra un pachet întreg înăuntru.
Ce-ar fi să-mi dai o ţigară de Ia tine
şi eu să-ţi dau două, din pachetul pe care mi-I vei vinde înăuntru?
Ştii ce? M-am cam rătăcit.
Suntem aici?
Nici pe departe.
Fir-ar să fie.
E pe aici vreun telefon care să funcţioneze?
Bob te va lăsa probabil să foloseşti telefonul, dacă-I rogi frumos.
Poate dacă-i dai şi ceva bani.
Cred că mă descurc eu.
Au ceva de mâncat acolo? Clătite sau...
Da. Au clătite cu lapte bătut Ia 3,75 dolari.
Şi frigănele, dacă-ţi plac, Ia 4 dolari. Mie personal îmi plac clătitele.
- Eşti în regulă, Charlie? - Da.
Sunt bine. Tipul ăsta tocmai s-a pierdut.
Cine e?
- Asta se întâmplă când conduci. - Ce? Ce vrei să fac?
Vorbeşte cu el.
Trebuia să fie gata acum două nenorocite de ore.
N-a durat două ore.
Sper că-ţi plac Salem Lights pentru că doar d-astea mai avem.
Charlie, unde ai fost?
Asta nu e o staţiune climaterică. Avem o grămadă de comenzi de onorat.
Şi-ai face bine să nu mai fumezi.
În starea ta.
Bob, mă vezi în ce hal sunt? Crezi c-aş putea ajunge mai rău de-atât?
Şi-n plus, tu n-ar trebui să vorbeşti.
Ce? Eu m-am lăsat acum 2 ani.
Da? Şi-atunci de ce mai porţi cu tine bricheta aia fistichie?
E un cadou de Ia fosta mea soţie. Sunt sentimental.
Vreau să-mi amintesc cât de mult o urăsc.
Omule, ai cumva vreun telefon de care mă pot folosi?
Celularul meu n-are semnal. Cabina telefonică de afară e stricată.
Scuză-mă. Ştii cumva când va fi gata maşina noastră?
Ai spus că băiatul tău o s-o repare în două ore.
La cum mergem, mare noroc s-ajungem Ia Scottsdale până-n Crăciun.
Am ridicat capota Ia BMW-ul ăsta. Înţelegi ceva din chestia asta?
Da.
La ce lucrezi atât de important încât nu-ţi faci treaba?
La nimic.
Am găsit-o în depozit sub un morman de chestii.
Ştiu că ţie nu-ţi place să arunci nimic.
- Ceha? - Ce?
Uite ce e, Jeep, mie îmi place de Charlie.
Îmi place.
Şi cred că e drăguţ faptul că i-ai dat o mână de ajutor, dar tu...
- Lasă-mă în pace. - Nu e responsabilitatea ta.
Nu pleca de lângă mine când vorbesc cu tine.
Cât mai ai de gând să te ţii după ea ca un căţel care cerşeşte afecţiune?
Vrei să-i rezolvi problemele în timp ce ea iese cu toţi în afară de tine?
Nu spune asta despre ea! Ea nu e aşa!
Ştiu că nu prea înţelegi.
Câteodată nici eu nu înţeleg.
În ultimul timp, am avut tot felul de vise despre ea.
Unele atât de rele...
încât aş fi vrut să nu mai trebuiască să dorm niciodată.
Nu pot explica, tată.
Simt doar că e ceva ce trebuie să fac.
Mama ta...
A crezut că sunt nebun pentru că am vrut să cumpăr locul ăsta,
să ne mutăm aici, în mijlocul pustietăţii.
Dar ştiam că e ceva ce trebuie să fac.
Nici eu nu puteam explica. Exact ca şi tine.
I-am spus mamei tale: "Ai încredere în mine. Aşteaptă şi ai să vezi."
Când vor construi mall-ul pe şoseaua 9 cu toate supermarketurile,
"aşa cum plănuiesc de ani de zile, locul ăsta va fi o mină de aur."
Singura problemă a fost că m-am înşelat.
Au construit mall-ul în districtul Mesa
şi eu am căzut de prost.
Şi te văd pe tine făcând aceeaşi greşeală ca şi mine,
crezând în ceva ce nu se va întâmpla niciodată.
Ascultă-mă, fiule.
E timpul să pleci de aici.
Nu vreau să te trezeşti într-o zi bătrân şi supărat,
realizând că eşti pierdut.
La fel ca toţi ceilalţi care se opresc aici.
Haide. Repară maşina aia.
Vreau ca oamenii ăştia să plece de aici până Ia căderea nopţii.
Mai are puţin şi a terminat.
Ce e cu tine azi?
Ţi-am zis să-ţi iei televiziune prin satelit, dar nu m-ai ascultat.
- Pentru ce îmi trebuie porcăria aia? - Pentru canalul de istorie, omule.
Am toată istoria de care am nevoie.
- Asta e sigur. - Acum care mai e problema?
Oricum nu ai nevoie să te uiţi la aşa ceva.
Bine, dragule. Haide, ăsta e numărul câştigător.
ACESTA NU ESTE UN TEST
Curat ca lacrima.
Ce naiba e aia?
E o chestie de-aia gen test.
Nu arată ca un test.
Hei, omule, trebuie să folosesc telefonul.
E în spate, după ce treci de bucătărie.
Scuză-mă, dar dacă asta ar fi o urgenţă adevărată,
nu ne-ar da instrucţiuni legate de ce şi cum să facem?
De ce nu verifici vechiul tău radio, să vezi dacă sunt ştiri despre TV?
Mâine Ia ora 11:00 în faţa tribunalului, ştiu. Voi fi acolo.
Dă-mi-I pe omuleţul meu Ia telefon.
Pentru că un tată ar trebui să poată vorbi cu fiul lui. De-aia.
Nu-mi pasă ce a spus avocatul tău. Am propriul meu avocat.
Acum, dă-mi-I Ia telefon.
Alo?
Se aude întrerupt. Mă auzi? Alo?
La naiba.
Poate a fost un cutremur.
- Ar putea fi mulţi răniţi. - Nu, dacă epicentrul e în deşert.
Exact. S-ar putea să nu fie nimic.
- Atunci de ce nu merge televizorul? - Poate au atacat teroriştii televiziunea.
O, Dumnezeule.
Pentru numele lui Dumnezeu. N-are niciun rost să speculăm.
O să-I sun pe frate-meu din Needles. Probabil că el ştie ceva.
- Nu prea cred. - Ce vrei să spui?
Tocmai vorbeam Ia telefon. Porcăria s-a întrerupt în mijlocul discuţiei.
Îmi vreau banii înapoi.
- E perfect. Absolut perfect. - Calmează-te.
Toată lumea, rămâneţi calmi.
Nu aveţi de ce să vă faceţi griji. Probabil că lucrează Ia Iinii.
Pe lângă asta, Jeep vă va repara maşina imediat.
- Şi apoi vă veţi vedea de drum. - Bun.
Luaţi loc unde vreţi, dnă. Specialităţile sunt scrise acolo.
Deja ştiu ce vreau.
- Bine. Ce vreţi? - O friptură, vă rog.
- Şi cum vreţi să fie gătită? - În sânge. Şi o apă fără gheaţă.
Vine imediat.
- "Charlie", nu? - Da.
Ce nume ciudat pentru o fată.
Aşa se spune. Vin imediat cu apa.
Bună ziua. Sunt Gladys, Gladys Foster.
A, bună, Gladys. Mă bucur de cunoştinţă.
Eu sunt Sandra şi el e soţul meu, Howard.
Ce cuplu drăguţ şi tânăr.
- Ce vă aduce pe aici? - Mergem Ia Scottsdale.
Dar ni s-a stricat maşina şi am rămas blocaţi aici până se repara.
Ce bătaie de cap.
Gladys, se pare că liniile sunt Ia pământ aici.
De telefon şi de cablu. Şi mă întrebam dacă tu
ai auzit ceva venind aici. Ştii tu, despre ce se întâmplă.
Nu trebuie să-ţi faci griji, scumpo. Totul se va termina în curând.
Scuze...
Deci, unde e defecţiunea?
Nu ştiu. Probabil e ceva Ia computerul de bord,
dar aici nu avem echipamentul necesar să îl testăm.
La naiba.
Se vor supăra.
Spune-Ie că îi vom chema pe cei din Harding să îi tracteze.
Nu se poate. Nu merge telefonul.
- Poftim? - Da.
O, îţi mulţumesc, dragă.
În câte Iuni eşti?
Mai am un pic.
- Tatăl trebuie să fie foarte mândru. - N-am de unde să ştiu.
- EI e... - Plecat şi dat uitării.
Înţeleg.
Aşadar, să înţeleg că nu eşti măritată, nu?
- Nu. - Ce păcat.
Nu, e mai bine aşa. N-am nevoie de un bărbat să-mi zică ce să fac.
- Dar cum rămâne cu copilul? - Am totul sub control.
Dar o să ardă.
Ce-aţi zis?
Am zis că nenorocitul de copil va ajunge în iad.
Du-te dracului, cucoană.
- Credincioasa naibii. - Ce s-a întâmplat?
Toţi copilaşii ăia vor ajunge în iad.
Gladys...
Taci, târfa naibii. Tot ce faci e să te plângi într-una.
Poftim?
- Poftim? - Nu, Howard.
- Ce-ai spus? - Nu, nu face asta.
Nu ştiu cine naiba te crezi, dar vreau să-i ceri scuze soţiei mele.
La naiba.
Veţi muri cu toţii!
Ce naiba, omule?
Împuşc-o, Jeep!
Nu o vei salva niciodată.
Împuşc-o pe nenorocită!
Împuşc-o!
Cineva să mă ajute!
Ţine apăsat! Nu te uita Ia mine aşa.
Sau soţul tău va sângera până Ia moarte.
Ţine apăsat chiar acolo. Calmează-te. Apăsă pe gâtul lui.
Cine naiba e bătrâna asta?
E în regulă.
Charlie, sună Ia poliţie!
Fii cu ochii pe bătrână, omule.
- Ajutaţi-I. - Bine, calmează-te.
Aveţi grijă cu el.
- Încet. - E bine?
Howard! Respiră! Respiră.
- Cât mai avem până Ia spital? - Mamă, cum naiba a făcut asta?
- Nu ştiu. - Cam 112, poate 128 de kilometri.
- Poftim? - Ai zis 128 de kilometri?
O să ajungem acolo cât de repede putem, dar nu pot spune când.
E în regulă! Te rog condu mai repede!
O, Dumnezeule, te rog condu mai repede!
Ce naiba e aia?
Sunt nori! Ce crezi că sunt?
Nu sunt nori. Norii nu bâzâie!
Nu pot să cred că nu a căzut după ce Percy a lovit-o cu tigaia.
I-a rupt gâtul. Am văzut. Jur că am văzut.
Ai văzut ce armă avea tipul ăla? Ce face un tip cu aşa o armă?
E în regulă, fiule.
Nu am putut apăsa pe trăgaci.
M-am blocat.
Mi-am dat seama ce trebuia să fac.
Mi-a fost prea frică.
Te-ar fi omorât. Ar fi omorât-o pe Charlie.
Nu ai de ce să-ţi fie ruşine. M-ai auzit, fiule?
Nu toată lumea poate să facă pe eroul.
Mai ales când vine vorba de apăsat pe trăgaci.
Ce s-a întâmplat? Ce s-a întâmplat?
- Ce se întâmplă? - Mă duc să-mi iau Biblia.
- Pentru ce? - Cineva trebuie să se roage.
Iisuse, are febră.
Cum e posibil? E moartă de o oră.
Nu-mi pasă de cât timp e moartă. Tipa a umblat pe tavan.
Nu rămâne aici.
Bătrâna naibii, e grea. Ţine-o sus, Jeep!
- Încerc. - Unde sunt muştele?
De unde vrei să ştiu eu?
Îmi ceri să-ţi explic modul în care se răspândeşte o molimă?
Vine cineva.
Acum ce ne facem?
În regulă. Aşa mai merge.
Stai puţin. Poliţia din Los Angeles?
- Eu sunt din Vegas, omule. - Dă-mi arma.
O, slavă Domnului.
Stai!
Dacă mai faci un pas, te împuşc pe loc.
Aşa îţi întâmpini toţi clienţii?
Domnule, după ce am trecut prin ce am trecut,
eşti norocos că nu te împuşcăm mai întâi şi apoi te întâmpinăm.
Acum, arată-mi dinţii.
Dinţii, Ia naiba! Arată-mi-i!
Nu are dinţi de rechin, tată.
Bine, atunci.
Ce-ar fi să ne spui numele tău?
Mihail.
Îmi pare rău, Mihail.
Am avut o bătrână care a făcut ca toţi dracii.
Avea nişte dinţi... N-am mai văzut nimic ca asta până acum.
Aproape că a retezat în două un bărbat.
Oricum, ce cauţi aici?
Nu arăţi ca niciun alt poliţist.
Nici măcar ca unul din Los Angeles.
Dar trebuie să fie, nu?
Cine naiba ar fi suficient de nebun să fure o maşină de poliţie?
Nu ştiţi, nu?
Ce să ştim?
Nu ştim nimic. Nu merge nimic. Televizorul, radioul, telefonul.
- Nu mai am timp. - Stai un pic, băiete.
Mai bine începi să vorbeşti, sau te cari naibii de aici.
Aşteaptă.
Tată, spune-i că-ţi pare rău.
Fiule, sunt sigur că nu vrei să faci circ, fără niciun motiv,
în faţa tuturor acestor oameni decenţi.
Ce zici să-i dai drumul lui Bob?
Apoi poţi pleca, fără nicio problemă.
Sunt aici.
Veţi avea nevoie de asta.
- Stai, cine e aici? - Mai mulţi asemenea ei.
Cum adică, asemenea ei?
Stai. Nu cred că e o idee atât de bună.
Tată, mă descurc.
Se descurcă. Nu are de ales.
Să nu faci pe eroul.
- Ce se întâmplă? - Mai bine te duci înăuntru.
Haide, Jeep.
Jeep, haide!
Rămâneţi calmi cu toţii.
Bun, suntem închişi aici, acum ce naiba facem?
În regulă, Rambo, tu ne-ai adus aici. Poţi să ne spui pentru ce ne Iuptăm?
Ascultaţi.
Auziţi ce-aud şi eu?
- Ce naiba e asta? - Sună de parcă ar fi...
Maşina cu îngheţată?
Cred că glumeşte, nu?
E o piedică în Iateralul armei taie. N-o să ai nevoie de ea.
Împinge-o până Ia capăt, până face de două ori clic.
Când va începe lupta, ţine-o bine. Altfel îţi va zbura mâna.
De ce dracului te uiţi Ia mine?
Bunătăţi îngheţate
- Audrey. - Da.
Dragă, ascultă.
E omul cu îngheţata.
Omule, nu arată chiar atât de periculos.
Rahat, rahat.
Rahat.
Pregătiţi-vă.
Asta-i tot?
Acum! Trageţi acum!
- Sunt oameni normali. - Nu mai sunt! Trage în Continuare.
Nu-i lăsaţi să se apropie de ferestre!
Unde e?
Mamă, deschide ochii.
- Nu pot! - Ba da! Deschide ochii!
' NU pot! Ba poţi!
Ai văzut ce m-ai pus să fac, mamă?
- Tată! - Ţineţi-I! Prindeţi-I!
Aici erai.
Tată! Dumnezeule!
I-am pus pe fugă! I-am pus pe fugă!
- Nu. - Nu, e pe undeva pe-acolo, în viaţă.
- E pe undeva pe-acolo. - A murit.
S-a dus.
Eşti bine?
Da, sunt bine.
Mersi.
Ţi-am spus să nu faci pe eroina.
I-am pus pe fugă l
- Ce s-a întâmplat? - Cineva tre' să se ducă pe acoperiş.
- Mă duc eu. - Stai aşa.
Ai face bine să vorbeşti.
Ultima dată când Dumnezeu şi-a pierdut credinţa în oameni
a trimis un potop.
De data asta, a trimis ce vedeţi afară.
Vrei să spui că asta e Apocalipsa?
Spun că e o exterminare.
Chestiile alea de afară sunt doar unelte.
Sunt posedaţi. Cei cu voinţa slabă sunt cei mai uşor de convertit.
Posedaţi de ce? Demoni?
Nu.
Îngeri.
Nu, stai. Stai aşa, fiule.
Nu ştiu ce carte ai citit tu,
dar în versiunea mea scrie că îngerii sunt tipii buni.
Mă tem că adevărul nu-i niciodată atât de simplu.
Prostii. Nu-s preot, dar eu n-am mai auzit ca un vânzător de îngheţată,
sau o bătrână să mănânce carne crudă, sau să sară pe tavan,
deci nu ştiu despre ce dracului vorbeşti.
Stai aşa. Cum de ştii atât de multe despre ei?
Pentru că, până aseară, am fost de partea Ior.
- Deci spui că... - Da, aşa e.
Şi ieri eu eram Moş Crăciun.
Nu, asta-i o nebunie. Nu-i aşa?
Adică, eu nici măcar nu cred în Dumnezeu.
E-n regulă, Bob. Nici EI nu crede în tine.
EI nu mai crede în nimic din toate astea.
Ştiam că această zi va veni. Doar că nu credeam c-o voi apuca.
Hai, Percy. De ce ne obosim să vorbim despre asta?
Îngeri şi oameni posedaţi? Nu e real!
Te-ai uitat afară, Bob?
Oamenii ăia nu sunt tocmai clienţii noştri obişnuiţi.
Stai, deci, te afli aici ca să ne protejezi?
Nu, nu pe voi.
Pe ea.
Pe mine?
De ce pe mine?
Căci pruncul tău e singura speranţă ca omenirea să mai supravieţuiască.
Stai. Asta nu mi se poate întâmpla mie. Sunt un nimeni, o ospătăriţă.
N-am nici măcar o maşină.
Nimic din astea nu mai contează.
Ori copilul tău trăieşte, ori omenirea va muri.
Deci, ar trebui să ne Iuptăm cu oamenii ăştia până se naşte copilul?
- Corect. - Dar eu sunt abia în opt luni.
Rahatul ăsta nu se poate întâmpla.
Cum să supravieţuim aici, timp de o lună?
Nu va trebui.
- O să nasc în curând, nu? - Da.
Ascultaţi. Nu-mi pasă de ceea ce credeţi voi.
Iar chestiilor ălora de afară, nici Ior nu Ie pasă.
Vor doar moartea pruncului.
Acum, primul atac a fost doar un test al tăriei noastre.
Următorul va fi un test al slăbiciunii noastre.
Putem sta aici şi vorbi despre asta, sau puteţi încerca să mă ajutaţi.
Credeţi-mă, ceva mult mai grav e pe cale să se întâmple.
Nenorociţii.
Sunt prin preajmă. Îi simt.
Deci, ce-i cu arma aia?
Ce?
Arma ta, cea cu care ai omorât-o pe bunică.
Nu cred că merge să vânezi cerbi cu ea.
O folosesc pentru protecţie.
Protecţie împotriva cui?
- A oamenilor. - A oamenilor?
Da. Oameni răuvoitori.
- Oameni obişnuiţi, sau... - Nu.
Nu oameni "obişnuiţi" obişnuiţi, ci, ştii tu...
Da, atunci oameni "neobişnuiţi".
Pleacă de aici, omule.
Am motivele mele pentru care fac: ceea ce fac şi asta e.
N-am mai folosit-o până acum, bine?
E adevărat c-am fluturat-o pentru a-i speria pe unii,
dar n-am tras niciodată cu ea.
Nu până azi.
Asta e o nebunie, omule.
Când eram copil,
tata stătea în fiecare seară lângă patul meu, înainte de culcare.
Şi-mi spunea,
"Percy,"
dacă mâine nu te mai trezeşti
şi asta ar însemna că
astăzi...
e ultima ta zi pe pământ,
ai fi mândru
de ce-ai făcut în viaţa asta?
Pentru că,
dacă nu eşti mândru,
"ai face bine să trăieşti cum se cuvine."
La naiba.
Din partea casei.
Mulţumesc.
Ţi-e foame?
Nu.
Doar pentru că vine sfârşitul lumii nu-nseamnă că tre' să mori de foame.
Mă bucur că, măcar mai merg gazele.
Nu prea mi-a plăcut niciodată berea.
Howard era băutorul de bere al familiei.
Şi ce făceai?
Înainte să vii aici?
Eram soldat.
Eram general în armata Sa.
Şi ce s-a schimbat? Ce te-a făcut să pleci?
Mi s-a dat un ordin pe care nu I-am putut respecta.
EI şi-a pierdut credinţa.
Eu nu.
Cum se face că tu încă mai crezi?
În cazul meu, lucrurile în care cred
îmi provoacă numai necazuri.
Când Dumnezeu a ales omenirea
pentru a o iubi,
eu am fost primul din Rai care s-a plecat în faţa voastră.
Dragostea mea,
speranţa mea pentru omenire, nu a fost mai prejos decât a Lui.
Dar v-am privit distrugându-vă acest dar.
V-am privit ucigându-vă din cauza rasei şi a Iăcomiei,
purtând războaie pentru nimicuri şi cuvintele răstălmăcite din scripturi.
Şi totuşi, în mijlocul acestui întuneric,
văd oameni care nu vor să-şi plece capul.
Văd oameni care nu vor renunţa,
chiar şi atunci când ştiu că speranţa s-a pierdut.
Oameni,
care realizează că a fi pierdut este apropiat de a fi găsit.
Mă uit Ia tine, Jeep.
Ai 15 ani când mama ta te părăseşte. Tatăl tău se închide în el însuşi.
Şi-ţi petreci următorii 5 ani din tinereţea ta ajutându-I să-şi revină.
Iubeşti o femeie care poartă copilul altcuiva
şi-o iubeşti fără să te gândeşti Ia tine,
chiar dacă ştii că s-ar putea ca ea să nu te iubească niciodată într-atât.
Tu, Jeep,
tu eşti motivul pentru care eu încă mai cred.
E aproape timpul pentru următorul atac.
ÎI pui Ia îndoială pe EI?
Mă pun Ia îndoială pe mine.
Şi-aşa ar trebui să faci şi tu.
De când au fost creaţi, EI ne-a spus doar să-i iubim.
Nu mă pot opri din a face asta.
Ei singuri şi-au semnat sentinţa.
Sunt pierduţi.
Datoria noastră e să-i îndrumăm.
Datoria noastră e să ne supunem.
Spune-mi, Gavril, ţi-ai dori un fiu
care-i dă tatălui ceea ce cere sau ceea ce are nevoie?
Ăsta nu e testul tău, Mihail.
- Crezi că ştii ce-i în inima Lui? - Da, căci EI a plămădit-o pe-a mea.
Şi-a mea spune că EI n-ar trebui să-şi piardă credinţa acum.
E prea târziu.
Ordinul a fost dat.
Cei slabi se-ntorc împotriva celor tari, tu vei strica ceea ce s-a făcut.
Şi dacă-L vei sfida,
ÎI vei mânia pentru ultima dată.
Doar dacă dau greş.
Războiul se va dezlănţui asupra omenirii, fie că vrei asta sau nu.
Furia Raiului se va răsfrânge.
Sandra.
Howard?
Ajută-mă.
Te rog, Sandra, ajută-mă!
- Ce faci? - Dă-mi drumul.
Trăieşte! Dă-mi drumul!
- Mamă, ce faci? Mamă, opreşte-te! - Trăieşte!
- Nu, nu trăieşte. - Tatăl tău trăieşte.
Lasă-mă!
Nu!
Întoarce-te!
Mamă, jos!
E vina mea.
Am adormit.
- Tată. - Nu.
E vina mea.
A avut încredere în mine.
L-am dezamăgit Ia fel ca pe mama ta.
I-am dezamăgit pe toţi.
Poftim. Mamă, dacă iei una din asta, o să te simţi mai bine, da?
E vina ta.
Am plecat din cauza ta.
Am sacrificat totul.
Pentru tine.
Nu. Aţi vrut să plecaţi. Ai spus că aşa aţi vrut.
Îmi iubeam casa.
Îmi iubeam viaţa şi tu mi-ai distrus-o.
Ai distrus totul.
- Totul. - Ajunge.
Ai de gând să stai aici şi să-ţi ocărăşti astfel fata?
Poţi să mă ajuţi să găsesc un post care chiar merge?
Fără Servicii de Securitate. Fără armată.
Oameni buni. Dumnezeule, aud ceva.
Suntem pe cont propriu aici, oameni buni. Dacă mă puteţi auzi,
transmitem primele ştiri de când această apocalipsă
a început acum aproape 48 de ore.
În suburbiile Los Vegas-ului s-a format un grup al miliţiei,
care a început să-i adune pe cei afectaţi.
Primesc rapoarte neconfirmate despre existenţa altor grupări ale miliţiei
în Death Valley, Zion şi Parcul Naţional Red Ridge, Deşertul Mojave.
Red Ridge. E Ia numai o oră de mers de aici.
- Asta înseamnă că putem pleca? - Nu.
Nu plecăm nicăieri.
Poftim?
Nu ştiu ce faci tu, albinosule, dar eu trebuie să plec de aici.
Nu.
Nu pot risca să fim pe drum atunci când copilul va sosi.
E prea periculos.
Prea periculos? Ce vrei să spui prin prea periculos?
Fie ca Domnul să ne dea putere să supravieţuim
şi să aibă milă de cei deja pierduţi.
Eşti bine?
Chestia ciudată e că nici măcar nu mi-am dorit copilul ăsta.
Am fost chiar să fac avort, ştii asta?
Îmi amintesc cum stăteam în sala de aşteptare,
absolut convinsă că fac ceea ce trebuie.
Apoi am început să am acest sentiment.
Ca şi cum aş fi
căzut în cea mai adâncă şi întunecată gaură imaginabilă.
Nu puteam respira. Nu puteam vorbi.
Mă tot gândeam:
"Trebuie că ăsta e sentimentul morţii."
Iar când mi-au strigat numele, am fugit.
Pentru mult timp,
am pretins că mă puteam întoarce oricând doream.
Şi-i puteam pune capăt, aşa cum plănuisem.
Dar apoi începeam din nou să am acel sentiment
şi ştiam că nu am de ales.
Ştiam cumva că acest lucru se decisese deja.
Şi asta mă făcea să...
Mă făcea să urăsc
acest lucru care creşte înăuntrul meu.
N-ar trebui să spui asemenea lucruri.
Nu e bine.
O să treci cu bine de asta, ştiu c-aşa va fi.
De ce ai atâta încredere în mine?
Dumnezeu ştie că nu ţi-am dat, ţie sau altcuiva, niciun motiv.
Sau e pentru că nu ai alţi amărâţi pe care să-i oblojeşti, asta e?
Nu eşti singura de aici care o duce greu, bine?
Deci, anunţă-mă când încetezi să-ţi mai plângi de milă.
- Asta e tot ce trebuie să faci. - Nu, nu.
Până face de două ori clic.
Vara trecută am ieşit cu un puşcaş marin. Era obsedat de arme.
Ai mei îl urau.
Sunt sigur de asta.
Mama avea dreptate. Din vina mea suntem aici.
N-a vrut să spună asta.
Ba da, a vrut.
Şi e adevărat. Doar din cauza mea eram pe drum.
Credeau că prietenii mei au o influenţă negativă asupra mea.
Doar că eu eram cea care avea o influenţă negativă.
Totul e pe dos.
Când eram mic,
tata îmi dădea atenţie doar când făceam rele.
- Şi ştii ce-am făcut, nu? - Ce?
Am devenit foarte bun în a face rele.
Problema e că, atunci când mai creşti
şi-ţi întemeiezi o familie,
nu mai e bine să faci rele.
Gata?
- S-a terminat? - Nu. Nu prea cred.
- Ar trebui să te duci jos. - Nu, mă descurc.
- Nu, du-te jos. - Nu, mă descurc.
Ia ăsta, pentru orice eventualitate.
Pregăteşte-te.
Stai aşa.
Aşteaptă o clipă.
Kyle, ăştia sunt...?
E o capcană.
E o capcană! I-au văzut venind şi au aprins luminile!
Întoarce-te Ia maşină! Întoarce-te Ia maşină!
Tată!
N-or să reuşească!
Întoarce-te Ia maşină!
Opreşte-te!
O să-i răneşti şi pe ei!
Ce dracului face tipul ăla?
Nu deschide uşa. Dacă faci asta, murim cu toţii.
- Vă rog, lăsaţi-mă în pace. - Haide, eşti cu mine acum.
Şi acum?
Acum ce facem?
Te-am păcălit!
Fir-ar să fie!
Doamne! Audrey.
Acum o să mori.
E doar un copil. N-o poţi lăsa să moară.
Jur că dacă tu n-ai să faci nimic, o să fac eu.
Stai. Rămâi aici.
Deschide uşa.
Haide! Du-te!
O să aduc nişte apă.
- Jeep. - Aici!
Nu fi speriată. Vreau doar să mă joc cu copilul tău.
Opreşte-te! Las-o în pace!
- Eşti rănită? - Unde e?
Ce dracului?
Doamne.
O să nasc.
Stai. Doar pentru că-s tânără nu înseamnă că nu ştiu cum să fac asta.
- Stai calmă şi fă exact ce-ţi spun. - De unde ştii ce să faci?
Ce mai vreme să aduci un copil pe lume.
- Ce naiba e asta? - Vine.
Trebuie să ne grăbim acum.
Cum adică, să ne grăbim? Asta nu prea e ceva ce putem grăbi.
Vreau să împingi. Aşa cum n-ai mai împins nicicând până acum. Împinge.
- Mihail, cine vine? - Împinge!
Câte gloanţe mai ai?
Haide. Aşa. Bravo.
Charlie, ai reuşit.
Ai reuşit.
Uite pruncul tău. Nu, e-n regulă. Copilul tău e bine. Priveşte.
E în regulă.
Dă-i ceva timp.
Bună. Uite, mamă, am reuşit.
Nu pot să cred că trăieşte.
E frumos.
Îmi amintesc când erai tu mică.
Te uitai Ia mine exact Ia fel.
Exact Ia fel.
Îmi pare rău pentru ce ţi-am spus mai devreme. N-am zis-o din suflet.
Ştiu.
Eşti cel mai de preţ lucru din lume pentru mine. Ştii asta.
Da.
Acum suntem doar noi două.
Ştiu.
Acum suntem în siguranţă?
Nu.
Dar măcar acum copilul va avea o şansă să crească.
O şansă să scoată lumea din întuneric.
Ce se întâmplă până atunci?
Trebuie să-i arăţi cum să facă asta.
Ce te face să crezi că pot face asta?
Ce te face să crezi că vreau să fac asta?
Dacă e atât de important de ce nu-I iei tu?
Pentru că asta e calea pe care trebuie s-o urmezi tu.
- Se întâmplă ceva. - Trebuie să plecăm.
Cei răi nu pot atinge pruncul, dar EI a trimis pe cineva ce poate, ca mine.
- Asemenea ţie? - Pe Gavril.
A venit aici să facă ceea ce eu n-aş face.
Tu eşti cel care trebuia să ucidă pruncul.
Ăsta e ordinul pe care nu I-ai îndeplinit.
- Trebuie să plecăm. - Despre ce vorbeşte?
- Strângeţi armele pe care Ie avem. - Jeep, despre ce vorbeşti?
- Acum, trebuie să plecăm. - Mihail, răspunde-mi!
Pruncul.
Pruncul n-ar fi trebuit să se nască.
Însă viitorul se poate rescrie. Copilul trăieşte.
Şi cât timp trăieşte, încă mai există speranţă.
Audrey, dă-mi copilul.
- Mamă. - Audrey, vino.
- Ce faci? - Aţi auzit ce-a zis.
Vor copilul. O să Ie dau copilul şi apoi or să ne lase în pace.
- Dă-mi-I imediat înapoi. - De ce?
Nici măcar nu ţi I-ai dorit de Ia bun început.
Haide, Audrey, vino cu mine.
E doar un copil.
Rahat!
Aici!
Nu!
- Jeep, nu! Nu! - Tată!
Pruncul. Luaţi pruncul de aici.
- Şi tu? - Nu te teme.
Găseşte profeţii. Învaţă să înţelegi proorocirea.
Profeţii? Ce profeţi? Ce proorocire?
Du-te!
Nu vă opriţi.
Ştiu că EI te-a trimis, Gavril.
Ai fost mereu atât de dornic să-i faci pe plac.
Spre deosebire de tine,
fiul răzvrătit.
Aripile tale...
Acum ţi-ar fi fost de ajutor.
Să nu Ie simţi povara e un vis.
Crezi că-L poţi sfida,
fără să plăteşti preţul?
Pruncul trăieşte.
Trăieşte.
Nu contează ce se va întâmpla cu mine.
Sacrificiul tău, Mihail, e unul fără rost.
Îi poţi ajuta să fugă, dar n-or să scape.
Nici tu, frăţiorule.
Eu nu mai fug.
Mi-a ajuns.
Mai e şi altă cale.
Nu mai e nicio altă cale.
Ajunge!
Gavril, ajunge.
Ai vrut să trăieşti asemenea Ior.
Acum vei muri asemenea Ior.
Braţul tău!
Proorocirea!
Scuze.
Am închis.
SPERANŢĂ
Hei, suntem aici.
Parcul Naţional Pădurea RED RIDGE
Bun. Trebuie să vedem cum stăm cu armele.
Să sperăm că Mihail nu a scos tot din maşină. Uitaţi-vă prin jur.
Eu am un pistol de semnalizare şi câteva semnalizatoare.
Fereşte-te!
Audrey, pistolul de semnalizare!
Charlie, Ia pământ!
Las-o în pace!
Jeep, fa-o!
Fă-o!
- Pruncul? - Trăieşte.
Audrey?
Rahat.
Dă-mi copilul.
Nu.
Atunci veţi muri amândoi.
Nu!
De ce continui să Iupţi?
Când ştii că nu mai există speranţă?
Du-te dracului.
Nu se poate. Nu I te-ai supus Lui.
Tu I-ai dat ceea ce EI ţi-a cerut.
Eu I-am dat ceea ce EI a avut nevoie.
Fă-o!
Nu.
Eu nu ţi-aş fi arătat o asemenea îndurare.
Ştiu.
De aceea tu L-ai dezamăgit.
Ei aşteaptă.
Unde te duci?
Tu eşti adevăratul protector. Întotdeauna ai fost.
Te vom mai vedea vreodată?
Ai credinţă.
Când eram o copiliţă,
mama îmi vorbea de o profeţie,
despre un timp când toată lumea va fi acoperită de întuneric
şi soarta omenirii va fi decisă.
Într-o noapte, am avut în sfârşit curajul de a o întreba pe mama
de ce Dumnezeu e atât de supărat pe fiii săi.
"Nu ştiu", a spus ea, aranjându-mi păturile.
"Cred că s-a săturat de toate mizeriile."
LEGIUNEA
Traducerea: Raluca Gabriela Circea