Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Subtitrarea: Avocatul31/al3x04/replicant Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro Sincronizarea: Dj Egmont / L0veGroup
Bine.
- Bună. - Bună.
- Holly. - Eric.
- Messer. - Messer?
Messer... da, toată lumea îmi spune Messer.
Bine. Ei bine, îmi pare bine să te cunosc în cele din urmă, Messer.
- Am întârziat? - Doar o oră, dar, ştii tu...
Tocmai terminam să mă aranjez, iar Alison mi-a spus că aşa faci de obicei, aşa că...
Peter a spus că probabil vei spune ceva.
Serios? Bine.
Întâlnire... Mergem?
- Da, da, să mergem. - Bine, să mergem la cină.
Îmi este atât de foame că aş putea mânca o vacă.
Am auzit că te-ai tocmai te-ai mutat în Atlanta.
Da.
- De cât timp îl cunoşti pe Peter? - Din liceu.
Mulţumesc. O ştiu pe Alison de la colegiu.
Am fost într-o frăţie împreună. Unde îţi este maşina?
Chiar aici. Poftim.
Haide. Te ţii bine de mine şi îţi promit că nu o să păţeşti nimic.
- Nu-s îmbrăcată adecvat pentru 70 de km/h. - Ce?
Nu sunt îmbrăcată adecvat pentru 70 de km/h, Messer.
Scuze. Ştii... nu cred că-mi pot ridica piciorul peste şa, aşa că...
Dar voi conduce eu. Maşina mea e chiar aici.
Şi e nouă, deci... îmi place s-o conduc.
- Ai o maşină frumoasă. - Mulţumesc.
Urcă.
În regulă, deci... unde mergem?
La ce local ai făcut rezervare?
- Ai spus că o să faci rezervare. - Am spus eu asta?
- Nu mai contează. - Bine. Putem merge oriunde, nu-mi pasă.
Putem... Alege tu locul.
Alegi localul, luăm o masă şi stăm jos.
În regulă. Ei bine, ce spui de Cafe Five?
Ai fost acolo? Prietena mea din...
E telefonul meu.
- Mi-am dat seama, poţi să răspunzi. - Nu, o să intre căsuţa vocală.
Da, şi cum ţi-am spus, prietena mea spune că este...
Ştii ce? Răspunde-i.
Nu-i nimic, pot aştepta.
Bună, tu!
Doar mă ştii, mereu fac ceva.
Da, bine, 11:00?
Da... ştii ce? Hai să ne întâlnim la 10:30.
Bine.
Îmi pare rău. E un prieten bolnav.
Ştii ce? Nu trebuie să facem asta.
Serios?
Bine.
Doamne, vorbeşti serios?
Bine, să fim cinstiţi.
Din momentul din care m-ai văzut ai ştiut că nu mă placi.
Nu, dar prietenii noştri comuni au aranjat întâlnirea asta,
şi cred că le suntem datori să...
Să ce? Să stăm câteva ore şi să discutăm generalităţi?
În cel mai rău caz, ne îmbătăm şi ne cuplăm.
Ce fel de nemernic eşti?
E sâmbătă seara. Vreau doar să mă distrez, bine?
Eu pot să mă duc să-mi văd... prietenul bolnav şi tu...
te poţi duce să faci orice ai vrea să faci într-o noapte de sâmbătă.
Pari că-ţi place să citeşti. Poţi să te duci să citeşti o carte.
- Scrii pe blog? - Dacă scriu pe blog...
Bine, ştii ceva? Dacă voiai să te asiguri că asta nu o să fie o noapte îngrozitoare,
uite un pont.
Nu întârzia o oră şi nu vorbi cu prietena ta în faţa mea.
E bolnavă.
Sigur, o să te duci s-o vindeci cu penisul tău magic?
Bine...
- Bine. Dacă vrei să ieşim în oraş... - Doamne, nu!
Nu o să mă duc nicăieri cu tine acum. Ce, eşti nebun?
Dă-te jos din maşina mea.
Dă-te jos din maşina mea Smart.
Nu ştiu la ce se gândeau Peter şi Alison...
Da, nici eu.
Sam... Doamne, singurul mod prin care te poţi revanşa faţă de tine,
este dacă-mi promiţi că nu trebuie să-l mai văd niciodată.
Serios, ai fost cea mai importantă femeie din viaţa mea şi...
Alison este sora pe care nu am avut-o niciodată.
Şi te iubesc atât de mult, sunt foarte de bucuroasă pentru tine şi Peter...
Uită-te la asta.
Oricum, eu încercam să spun cât de bucuroasă sunt pentru voi doi...
- Vă iubesc. Alison... - E rândul meu. Tu ţi-ai ţinut discursul.
- Tu eşti domnişoara de onoare? - Da.
Vreţi să vă schimbaţi locurile? Am nevoie să fii lângă mireasă.
Eu de ce sunt cu voi, băieţi?
Nu mă atinge, ştiam că vei face asta. Nu mă atinge!
Îmi pare rău, treci tu lângă el.
Bună, lume. Suntem la petrecerea de Crăciun.
Holly, Ben.
Cum decurge prima întâlnire?
- Hei, Matt. Matt! Trebuie să lucreze... - Dă-mi mie camera.
Haide, filmează-mă.
Scuzaţi-mă.
Mai să fie...
- Uită-te la asta. - E fiica mea.
Nu mai durează mult timp.
Hei, Holly, ce e asta?
Haide, un mic sărut de Crăciun. Dă-i-l.
Grozav. Crăciun fericit. Eşti un dobitoc.
Bună, micuţo.
Bună...
Messer, tocmai ce-am luat-o în braţe.
Tipule...
- Cu grijă, Messer, uşor. - Am luat-o.
Dragă...
E bine. Parcă sunt un jucător de fotbal cu mingea.
Vrei să încetezi? Messer!
Messer...
Opreşte-te, serios.
Amice, o să-ţi vomite dacă mai faci aşa.
Este în etapa în care vomită.
Nu, îi place, nu-i aşa, Sophie?
Ştii că eşti singura fată pentru care îmi place să mă bărbieresc?
Ştii asta?
Apropo, de ce nu a venit şi Liz? Credeam că între voi este ceva serios.
Nu. Am terminat-o acum câteva săptămâni. Nu mergea.
Ce s-a întâmplat?
Nu ştiu, nu ne vedeam împreună într-un lung marş al morţii.
Credeam că o placi pe fata asta.
Nu. Tu credeai asta. Eu credeam doar că este sexi.
Iubitule, nu uita să dai bacşiş tipilor cu castelul.
Au întârziat o oră şi m-au pus să fac toată munca.
Dar, desigur, să le dăm bacşiş tipilor cu castelul.
Am început să o duc pe Sophie la o sală de sport.
Este un angajat acolo foarte simpatic.
E posibil ca în sfârşit să îmi fi găsit un înlocuitor pentru sala la care mergeam.
Oricum, am observat că nu are verighetă.
Aşa că am început să îl invit la cină...
- Nimic deosebit, doar... - Nu, nu, nu...
- Nu l-ai întâlnit, cum să nu-ţi placă? - Trebuie să încetezi cu întâlnirile.
Pentru că ai cea mai rea istorie a întâlnirilor aranjate din totdeauna.
Ca de exemplu?
Hoţul din magazine, tipul cu aparatul dentar...
Incredibil. Încă îmi mai porţi ranchiună pentru asta.
Asta nu este nimic.
Nici măcar nu o să pomenesc de întâlnirea cu Messer.
Peter a aranjat asta. Eu abia dacă îl cunoscusem.
Dar ştiai că îşi spune Messer ~Cel care face mizerie~.
Tu ar trebui să fii cea mai bună prietenă a mea.
Nu poţi fi ca toate femeile alea care intră în magazin
şi mă judecă pentru că nu port verighetă.
Nu sunt aşa.
Între timp, tu continuă să ai copii superbi, iar eu o să continui să-i răsfăţ...
cu asta...
Serios, asta este mai bun decât tortul meu de mireasă.
Eu ţi-am gătit tortul de mireasă.
Era uscat.
Să nu lăsaţi niciun adult gras să intre cât timp sunt copiii înăuntru.
Aţi fumat marijuana?
- Asta este ilegal. - Eşti drogat.
Ce ai la tine? Dă-mi să văd.
Haide, vrei să chem poliţia?
Te rog, nu fă asta. Tata este preot.
Iau eu asta.
Data viitoare o să aveţi mari probleme.
Acum, haideţi, plecaţi de aici.
- Asta este... - Haide, plecaţi de aici.
Plecaţi de aici!
- Am cumpărat chestia aia... - Este absolut inacceptabil!
Băieţii care livrează întotdeauna apar drogaţi.
Cine mai are nevoie de un dealer?
Nu ar trebui să fii respectabil acum?
Relaxează-te. O dată pe an, în împrejurările potrivite,
mie şi lui Alison ne place să ne retrăim tinereţea.
- O dată pe an? - Da, o dată pe...
Sigur...
- Cine ar fi crezut... - Poate de două ori pe an.
Vrei să mergem?
Messer, nu o agita prea mult.
Este în regulă. Îi place. Uită-te la ea.
Mess, te previn...
Haide, este în regulă...
Dumnezeule...
Nu îţi fă griji, Sophie, nu eşti prima fată
care a vomitat pe unchiul Messer.
Sophie, priveşte. Aşa arată cineva amar.
Messer mi-a spus că are ceva de făcut.
Ce? Cât este ceasul?
Este ora 11:00. Asta înseamnă ora 10:00 după ora lui Messer.
Ştii? Sunt surprinsă că eşti treaz acum.
Îţi păstrezi ceasul când faci sex, nu-i aşa?
Cel puţin nu port şapcă de bassebal pretutindeni.
Ştii, o poţi scoate acum, Messer.
Ştim cu toţii despre chelia ta din laterale.
Era din cauza pieptănatului. Eu nu am chelie în laterale.
Hei, este ziua bebeluşului. Trebuie să luaţi un pahar.
La onomastica asta îţi poţi scoate şapca. Pentru fotografii.
Uite...
Suntem toţi aici aşa ca să ţinem un toast.
- Pentru cei doi favoriţi ai lui Sophie. - Şi pentru cei mai buni prieteni ai noştri.
Am ajuns la primul ei an aproape întregi la minte, datorită vouă.
- Vă iubesc. - Plângi?
Plâng...
Slavă Domnului, a venit babysitter-ul.
De ce ai nevoie de babysitter? Suntem amândoi aici.
Ea este un geniu.
Când plânge, ea este singura care o poate calma.
Îi spunem "Şoapta Bebeluşului".
- Ţie îţi şopteşte, nu? - Hei, este sexi?
Super sexi.
Ce este în neregulă cu voi?
- Bună, toată lumea. - Ea este Amy.
Bună, Amy.
- Uite cine a venit. - Bună, scumpo.
Să mergem să ne schimbăm, da?
Mulţumim.
Vorbeşti serios? Ea este "Şoapta Bebeluşului"?
Dacă ar fi suficient de mare să poată face sex cu Peter,
aş fi afară...
Nu vei dormi afară. Vino aici.
Dumnezeule, te poţi îndepărta? Miroşi a vomă de bebeluş.
- Serios? - Ce faci? Pleacă de lângă mine!
Sunteţi patru acum...
- Are şi mâncare pentru bebeluşi? - Da, din belşug.
Ar trebui să fie mai multe femei ca cea care s-a ocupat de mâncare.
Scuză-mă? Scuză-mă, d-şoară? Tu eşti cea care a aprovizionat cu mâncare?
Da. Sunt şi prietena lui Alison.
Bine, pentru că trebuie să vii să stai aici.
Bine, trebuie să vii aici acum să stai jos.
Cineva are probleme
pentru că ai făcut mâncarea extraordinară...
Mulţumesc.
- Am fost un bun sportiv în colegiu. - Da?
Eram foarte rapid.
- Serios? - Da, alergam 400 de metri în 42.40.
- Asta este rapid. - Da, este rapid.
Cum altfel crezi că am cucerit-o pe Miss Pensylvania, aici de faţă.
- Uite-o. - Vorbea despre mine...
Bine. În regulă.
Cine este tipul ăsta? Bună, eu sunt Beth.
- Messer. - Mă bucur să te cunosc.
Şi eu.
Noi ne-am mai întâlnit.
Îmi amintesc faţa lui.
Dacă ai un partener iubitor, poţi face orice.
- Scott! - Da.
- Scott! - Ţine asta, te rog.
- Hei, Scott... - Da?
- Îl ajutam pe băiat... - Bine.
Cred că Connor a intrat într-un necaz. Înţelegi ce vreau să spun?
- El este Scott. - Bună, ce mai faci?
Mă bucur să te cunosc, eu sunt Holly.
Am lăsat scutecele în maşină.
Făceam sex. Făceam sex tot timpul.
Ştii? Pretutindeni. Pretutindeni, apoi...
"Bebeluşul trebuie hrănit, copilul trebuie să doarmă...
Trebuie să recuperezi noapte de dinainte,
altfel vei fi obosit."
Salut, eu sunt iubitul lui Ted, Garry.
Am fost prins...
Ştii, de fapt sunt singură. Sunt...
doar eu.
Bine, bine.
Ei bine, serveşti produse din carne şi brânză bune...
cred că toţi vorbim despre asta.
- Mulţumesc. - Asta înseamnă ceva.
Cred că este o calitate bună.
- Tu ai pregătit alea? - Da.
Uită-te la asta... pregăteşte aperitivele. Eu nu ating carnea.
Doar cu buzele.
La mulţi ani dragă Sophie
La mulţi ani fericiţi!
Haideţi, vreau să îi fac o fotografie lui Sophie împreună cu naşii.
Bine...
- Este uimitor. - Pare încântată.
La trei spuneţi: "Messer are chelie în părţile laterale"!
Unu, doi, zâmbiţi!
- Bună. - Hei.
Vrei să iei un mic dejun târziu?
Nu, nu pot. Am un meci peste o oră.
- Ai făcut duş? - Da.
- Eşti sigur în legătură cu asta? - Sunt sigur. Doar o cafea.
Cănile sunt în dulăpior.
Nu, nu, nu mânca astea. Nu sunt încă gata.
Iau doar puţin.
Amestecul este prea subţire. Ar fi trebuit să pun scorţişoară...
- Dumnezeule... - Nu este bun gustul.
Eşti un geniu. Serios.
Poate puţin nebun, dar eşti un geniu.
Jur, le-aş mânca şi din gunoi.
- Atât sunt de bune. - Nu este bine din gunoi...
Ţi-a venit clientul cu produse de curcan.
Te duci să ajuţi. Vezi? Ştiam eu!
Faci asta de fiecare dată când vine.
Am observat. Devii agitată. Uită-te la tine.
Taci. Încerc doar să fiu responsabilă.
- Preiau eu aici. - Bine, asta...
Nu te comporţi aşa când intră aici bătrânul Johnson.
Ştii ceva? Nu fă pe deşteptul pentru că îmi plac prăjiturile tale.
- Hei. - Lasă-mă să ghicesc.
Sandviş cu curcan la pachet?
Devin previzibil, nu-i aşa?
Ei bine, îmi place să cred că dă dependenţă.
Ai luat de 35 de ori acelaşi sandviş.
Ţii socoteala.
În jur de 35 de ori...
Ştii, sunt şi alte lucruri în meniu,
dacă vrei să încerci şi altceva.
- Surprinde-mă. - În regulă. Bine, grozav...
Îţi plac croassantele?
- Îmi plac, da. - Bine, deci pun asta la pachet.
De ce nu porţi unul dintre halatele alea albe cu numele tău pe el?
Ca să ştiu care este...
- Mă numesc Holly. - Holly... Eu sunt Sam.
Mă bucur să te cunosc.
- Ne-am cunoscut cu 35 de sandvişuri în urmă - Acum sunt 36.
- Păstrează restul. - Mulţumesc.
Eşti sigur că nu vrei să participi la tombolă?
Câştigătorul primeşte un prânz gratuit.
Ce zici de o cină gratuită? Fac eu cinste.
Fii calmă, fii calmă. Lasă-l să iasă pe uşă.
- Acum. - Bine.
Nu... Care era?
În regulă, ăsta este un Benjamin. Uite un Sam.
- Pot alege unul pentru tine... - Câţi Sam există în oraşul ăsta?
Cei de la Atlanta Hawks încearcă să se apropie în terenul advers...
Haideţi, cu mai multă energie!
Este un meci interesant aici, haideţi!
Camera şapte.
Mută pe camera şapte.
Simon, am nevoie de procentajul aruncărilor. Eşti pregătit, camera 8?
Apropie pe camera 8. Mai mult, mai mult...
Da. Aşa. Gata camera 2. Treci pe 2.
- Eşti gata 6? Unde este camera 6? - Aşteaptă...
Cei de la Hawks vor arunca.
Suntem pe camera din spate acum.
Frumos. Continuă, Mess.
Simon, am cerut procentajul aruncărilor. Haide odată.
Eşti prea urât ca să nu fii isteţ. Haide, grăbeşte-te.
Îl urăsc foarte mult...!
Pregăteşte camera 4.
Vreau să îi înscenez uciderea cuiva, ştii?
- Amprentele lui la locul crimei. - Ce ai spus, Simon?
Procentajul aruncărilor e gata imediat, dle.
Bună, Sam, sunt Holly Berenson de la "Fraiche".
Cred că ţi-ai lăsat cartea de vizită astăzi în vasul meu
pentru prânzul gratuit.
Sper că tu ai făcut asta, pentru că eşti unul dintre cei 4 Sam
care au făcut asta săptămâna asta.
Dacă tu ai fost, şi m-ai invitat în oraş,
accept... Alo?
De ce îl suni pe soţul meu?
Sigur. Eşti soţia lui, desigur...
Avem o căsnicie foarte reuşită.
Înţeleg că aveţi o căsnicie reuşită... Eu...
Nu am vrut să... Îmi pare foarte rău... Bine. Da. Păstrează-l. Îmi pare rău.
- Bună, Sam? - Da. Samantha.
Samantha... Este Samantha, îmi pare rău, am greşit numărul...
Nu. Eşti singură?
Da, sunt singură.
Bună, Sam Nelson. Doctor Sam Nelson...
Sunt Holly Berenson de la "Fraiche", şi...
sper din tot sufletul ca tu eşti Sam cel cu care am vorbit astăzi.
Dacă nu eşti tu, sunt terminată, pentru că eşti ultimul Sam
care şi-a pus cartea de vizită în vasul pentru prânzul gratuit.
Îmi pare rău. Primesc un apel.
Alo?
Da, eu sunt.
Scuzaţi-mă, îl caut pe poliţistul Young.
Poliţistul care patrula a găsit numele şi numărul dvs. de telefon în asigurarea
din portofelul ei, ca persoană de contact.
Avem nevoie de numerele de telefon ale celor mai apropiate rude.
- Ni le puteţi da? - Da...
Pete este mort. Aţi spus că maşina s-a răsturnat...
S-a răsturnat când a lovit...
Sunteţi sigură că nu doriţi să staţi jos?
Au o fetiţă mică.
Era cu ei? Era în maşină cu ei?
Nu. Era în grija unei minore.
Un babysitter care era cu ea în momentul producerii accidentului.
Aşa că poliţiştii au dus-o la PC.
- Fetiţa este în regulă. - PC?
Protecţia Copilului.
Dar ei nu se ocupă de asemenea cazuri.
Asemenea cazuri?
Copii orfani...
Mess...
Aşteaptă. Nu, nu... Nu înţeleg de ce n-o putem vedea în seara asta.
Nu, nu-mi pasă de protocolul vostru! Asta nu este...
Da, mă găsiţi la acest număr.
Da.
Nu vor face nimic până mâine dimineaţă la ora 8.
Bine, Holly, sunt sigur că fetiţa este în regulă.
Ce-ar fi să dormim aici în noaptea asta,
astfel încât să plecăm mâine dimineaţă devreme când or să sune?
- În regulă? - Bine.
- Du-te sus să dormi în camera de oaspeţi. - Bine, poţi să iei camera lor dacă vrei.
Nu, mulţumesc. O să dorm aici.
- Ne vedem dimineaţă. - Bine.
- Mulţumesc, Messer. - În regulă.
A sunat cineva?
Doar avocatul lor. Vine acum încoace.
Vrea să vorbească cu noi.
Sunt sigur că este o perioadă foarte dificilă pentru voi, evident.
Toţi cei de la firmă îl iubeam pe Peter foarte mult.
Acum... probabil că aveţi multe întrebări.
Ei bine, la Sophie ne gândim amândoi acum.
- Da. - Ce o să se întâmple acum cu ea?
Ei bine, am aranjat deja transferul ei.
Familia la care a fost în grijă noaptea trecută o să o aducă la Protecţia Copilului.
Ei cred că s-ar adapta cel mai bine daca ar locui în mediul ei.
Aşa că mai întâi trebuie luată de acolo şi adusă aici.
În regulă, bine. Cine o să facă asta?
Îmi pare rău, Alison nu v-a vorbit despre aranjamentele ei privind custodia copilului?
- Nu. - Nu.
Ei bine, când am pregătit întocmirea testamentului ei,
am discutat despre cine va avea grijă de Sophie în eventualitatea în care
ar muri amândoi...
şi ei v-au numit pe voi.
Pe voi amândoi.
- Îmi pare rău, ne-au numit pe noi împreună? - Îmi pare rău, poţi să repeţi?
Sunt sigur că nu aşa voiaţi să vă întemeiaţi o familie.
- S-a produs o neînţelegere... - Da...
- Noi nu suntem căsătoriţi. - Nu...
Nu, nu, nu. Au încercat să ne facă să fim împreună stabilind o întâlnire, dar..
- Nu am ajuns nici măcar până la restaurant. - Da, nu a mers prea bine...
- Nu e genul meu, dacă ştii ce vreau să zic. - A fost un cretin...
Ştiu că asta este copleşitor, bine? Credeţi-mă...
Am încercat să îi sfătuiesc să nu facă asta.
Dar sunt anumite opţiuni pe care nu le poţi refuza.
Pentru că asta este ceva foarte important.
Este vorba despre un copil.
Este vorba despre a te dedica.
Dumnezeule...
Dumnezeule, Dumnezeule...
Sunt opţiuni.
Ai spus că sunt şi alte opţiuni?
Da, îl avem pe tatăl lui Peter.
- Perfect. - Şi...
Cred că ar fi perfect.
- Mai sunt câţiva veri... - Da.
Ştii ceva? Îmi pare rău, pot să te opresc?
Da.
Ce ar fi... dacă unul dintre noi, singur...
de unul singur... ar alege să onoreze dorinţa lui Alison şi a lui Peter. Singur.
Sau amândoi.
Ipotetic vorbind.
Ei bine, v-au numit. Aşa că voi stabili o înfăţişare la tribunal
pentru a vi se acorda custodia temporară. Asta este tot.
În privinţa finanţelor lor, proprietatea va acoperi ipoteca, dar ăsta este totul.
Nu aveau multe economii.
Au cumpărat această casă ca o investiţie după ce a murit mama lui Alison.
Dar, ştiţi, să nu ne grăbim. Bine?
Să ne concentrăm asupra lui Sophie.
- Da. - Sigur.
Aşa că sugerez ca voi doi să vă mutaţi aici...
în interesul Sophiei.
- Vrei să locuim aici împreună? - Da...
Da, pentru Sophie, deocamdată,
până când veţi decide ce vreţi să faceţi.
Aşa este cel mai bine.
În regulă, semnaţi aici, d-şoară Berenson.
Şi dvs aici, dle Messer.
- Mulţumesc. - Uite-o.
Bună, iubito.
Mă bucur să te văd.
Hei, uite...
Vrea să vină la unchiul Messer...
Dumnezeule, aş vrea să fi fost mai mare.
Cu siguranţă nu s-au gândit la asta.
Trebuie să facem un program de somn.
- Este foarte important. - Ce?
Cred că... Ce? Ce ai spus?
Am spus că nu s-au gândit la asta.
Ţi-a spus ceva Pete despre asta, sau Alison?
Pentru că mie nu mi-au spus nimic despre asta.
Nu.
Ăsta nu este genul de lucru pe care uiţi să-l spui.
"Hei, Mess, ai văzut meciul celor de la Laker de aseară?
Ce bun era tipul ăla, a sărit, a aruncat şi a înscris pe final şi au câştigat.
Apropo, dacă o să mor, o să ţi-o las ţie pe fiica mea."
Este aiurea.
A plănuit asta cu Alison. Noi am făcut parte din plan.
Nu putem să discutăm planul ăsta?
Chiar ar trebui să locuim în casa asta împreună?
Mai există şi alte locuri unde putem dormi?
Pentru că asta pare a fi un experiment supranatural.
Presupunând, fireşte, ca noi doi ne putem permite să plătim pentru casa asta.
Avocatul a spus că ipoteca este plătită.
Dar cheltuielile de întreţinere? Sau utilităţile, ori taxele?
Ai vreo idee cât sunt cheltuielile lunare ale unei asemenea case?
Pete era partener la o firmă de avocatură.
Eu nu câştig atâţi bani.
Iar tu cu ce te ocupi? Coci prăjituri?
Am o facere de succes, Messer.
- De fapt, mă descurc foarte bine financiar. - Da?
Să ai grijă de un bebeluş nu este ca şi când ai avea grijă de afacere.
Nici nu am spus asta.
Fac mizerie, fac pipi peste tot...
Muşcă.
- Practic sunt precum câinii. - Ce?
Cel puţin câinii ştiu că nu trebuie să lingă prizele electrice.
S-a trezit. S-a trezit.
- Bine, iubito. Hei... - Hei, uită-te la somnoroasă...
- Bună. Bună. - Venim acum.
- Nu, nu, nu o ridica. Nu o ridica. - De ce?
Trebuie să înveţe să stea singură. Este foarte important.
- Ce să facă? - Să stea singură, să fie singură.
- Cred doar, Messer, că este important... - Bine.
Să o lăsăm un minut.
Totul este în regulă... Eşti o fetiţă fericită...
Ştii ce? Să cântăm un cântecel.
Să cântăm un cântecel...
- Roţile autobuzului se învârtesc - Roţile autobuzului se învârtesc
- Prin tot oraşul - Prin tot oraşul
- Nu mai ştiu... - Staţiile au salvat autobuzul...
- Au salvat autobuzul - Au salvat autobuzul
- Staţiile au salvat autobuzul - Staţiile au salvat autobuzul
- Şi apoi... - Doar atât ştiu.
Se strică? Nu mai ştiu...
Bine. Ştii? Poate îi este foame. Cred că îi este foame.
O să îi dau să mănânce. Bună.
Haide, să mergem să mâncăm. Haide.
Credeam că nu o luăm în braţe...
Sophie, aproape am terminat. Aşteaptă puţin.
Nu este critic culinar. Are un an.
Ştiu, Messer, dar nu o să o hrănesc cu orice.
O să mănânci astăzi cândva, Sophie, îţi promit.
Să sperăm că înainte să fii prea în vârstă.
Spune-mi, cum o să influenţeze Sophie
visurile tale de a întâlni un tip cu care să ai propriul copil?
Te-ai gândit la asta?
Ştii, o femeie de vârsta ta deja are un dezavantaj
când concurează pentru puţinii tipi care nu sunt cuplaţi.
Îmi pare rău, tocmai ai spus "O femeie de vârsta mea"?
În lumea celor care se întâlnesc, nici măcar n-ai fi considerată singură, ştii?
Ştii ce ai fi? Complicaţii. Mai mult decât complicaţii.
Nu ştii nimic despre mine, Messer.
Ştiu că nu poţi deschide un sertar.
Aşa...
De ce te străduieşti atât de mult să mă convingi să nu o ajut?
Nu încerc să te conving să nu o ajuţi.
Încerc doar să fac ce este mai bine pentru ea.
Cred că încerci să faci ce este mai bine pentru tine.
Încerc să fac ce este mai bine pentru ea.
Bine? Şi ştii ceva?
Nu o ajutăm.
Ei au iubit-o pe Sophie. Mai mult decât orice pe lumea asta.
Şi dintre toţi, Messer, ne-au ales pe noi.
Pe noi ne-au ales.
Vin.
Gustă asta. Cred că o să-ţi placă foarte mult!
Are un gust senzaţional. Gata?
Deschide gura. Gustă, Sophie. Încearcă doar.
Cred că o să-ţi placă foarte mult.
Încearcă doar să guşti.
Haide, Sophie, încearcă. Haide, te rog...
Te-am mai văzut mâncând aşa ceva. Cred că o să-ţi placă.
Haide.
Gustos... Aşa... Bravo, fetiţo...
Chiar crezi că suntem cei mai potriviţi pentru ea?
- A fost o slujbă de înmormântare frumoasă. - Da.
Nu am ştiut până i-am întâlnit.
Aşa se întâmplă cu părinţi. Glumeşti?
Ce o să se întâmple cu fetiţa? Se ştie?
Da, nu ai auzit?
Au numit nişte prieteni să aibă grijă de ea.
Fata aia singură, care are brutăria...
Fata aia sexi care miroase întotdeauna foarte bine şi a transpiraţie.
Dumnezeule. Asta este interesant. Deci are cine s-o ajute.
- Bine. - Cum adică miroase bine şi a transpiraţie?
Poftim.
Îţi mulţumesc foarte mult că ai fost aici săptămâna asta.
Nu m-aş fi descurcat fără tine.
Cu plăcere, draga mea.
Poţi să o mai supraveghezi un minut?
Trebuie să vorbesc cu Messer şi cu unii dintre membri familiei.
- Bine. - Mess...
- Sunt multe rude. - Trebuie să găsim doar una.
Am înţeles că sunteţi verii lui Peter.
Hei, nu te urca pe aia! Hei!
- Cine este ăla, Tyler? - Mason.
Mason, stai jos, imediat. Haide.
- 8 copii. - 8 copii? Aveţi 8 copii?
- Avem 9, dragule. - Aşa e, 9. O echipă de baseball.
Am adus o carte de benzi desenate, pentru Alison.
Da, mulţumesc.
Am fost în turneu în Atlanta, aşa că...
În turneu? Cânţi undeva unde să ştiu eu?
Dansez la Jungle în seara asta,
apoi la Bouche League de joi până luni.
Cât de incitant. E foarte incitant.
Îi prinde foarte bine lui Sophie să-şi vadă bunicul.
Seamănă leit cu Peter.
Eu cred că seamănă leit cu dumneavoastră.
Spuneaţi că aveţi o casă în Miami?
Pentru că noi speram, dat fiind că Sophie e singura dvs nepoţică...
Cel mai logic ar fi...
Sophie, nu, nu, nu.
Îmi pare foarte rău. Sunteţi bine?
- Bine. Ca şi nou! - Mai respiră!
Putem opta pentru familia de 9 copii...
Evident, ştiu cum să păstreze un copil în viaţă.
Stripteuza părea drăguţă...
Da...
Bunicul iese din ecuaţie.
Suntem terminaţi.
Următorul caz, dosarul privind pe Sophie Novak...
număr de dosar 05893/01.
Bine.
V-am citit declaraţiile de acord împreună cu testamentul.
Având în vedere că aţi fost numiţi tutori,
nu văd de ce să nu vă supuneţi dorinţelor părinţilor.
Oricum, aprobarea...
- Vei fi pedepsită. - Sunteţi în regulă?
Hai să lăsăm peştişorii aurii, ridicaţi-vă.
- Lasă-i. - Bine.
Îmi pare rău.
Până atunci, le ofer custodia legală şi fizică a Sophiei Cristina Novak
lui Holly Berenson şi Eric Messer.
Asta e tot?
Nu ne întrebaţi nimic?
De unde ştiţi că nu suntem traficanţi de droguri sau proxeneţi?
Sunteţi aşa ceva?
- Nu, doamnă. - Să mergem.
Gata, următorul caz.
Poftim, luaţi un copil. Ba nu, luaţi doi, avem câţiva în plus.
Răţuşca asta proastă de cauciuc mă înnebuneşte.
Nu înţeleg. Am fost cuminte.
Gagica spune: "Messer, poţi să nu foloseşti prezervativul",
iar eu o refuz şi tot mă aleg cu un copil!
Trebuie să întocmim un program. Mâine trebuie să muncesc.
- Miroşi asta? - Ce?
- Poate a făcut caca. - Da.
Da, da, a făcut...
Ce? Nu e atât de rău.
E un miros ciudat, nu?
- Dă-i drumul. - Ce?
De ce eu? Pentru că sunt fată?
- Da... - Nu.
Nu o să schimb scutece în următorii doi ani.
- Treci la treabă. - Bine.
E ceva ce poţi tăia de pe lista cu lucruri pe care nu le-ai făcut.
Ce faci?
Nu ştiu ce fac. Nu e un sutien pe care-l dau jos de pe una,
e un scutec pe care-l dau jos de pe un copil.
- Există nişte instrucţiuni? - Doar desfă-l odată.
Vezi ariciul ăla? Desfă-l!
Doamne Dumnezeule! Nu mai face asta!
E ca în Slumdog Millionaire acolo.
Nu mai face aşa.
Nu a mâncat destul cât să producă atâta rahat...
2 porţii de macaroane.
- Bine, bine. Dă-mi şerveţelele. - Bine.
- Încă unul. - Grăbeşte-te!
- Haide. - Curăţă-l de pe picioruşe.
Parcă ar fi un costum de rahat.
Messer, nu mă lăsa aici cu ea!
Dumnezeule...
Îmi arde ochii.
Mă simt de parcă ar fi o misiune imposibilă.
Ştiu la ce vă gândiţi.
- Salutare! - Surpriză!
- Atletul! - Da.
- A venit cartierul. - Ce se întâmplă?
Am adus nişte mâncăruri preparate şi tot felul...
Pentru noii părinţi să umple frigiderul... fără motiv.
- Intraţi. - Nu mă aşteptam!
Dacă nu e un moment nepotrivit...
Foarte bine. Uită-te la tine. Curată curăţică.
Au venit vecinii din cartier.
Ne-au adus nişte...
Ce? E perfectă. Nu datorită ţie.
- Holly, ai ceva... - Scuteşte-mă, Messer. Laşule!
Bine... Haide.
- Hei... - Salut.
Salutare, oameni buni. Nu ne aşteptam. Ce surpriză.
Ce?
Scumpo, ai rahat pe faţă.
- Cui îi este foame? - Mie.
Şi mie.
- Mai ai puţin... - Taci din gură.
Încercam doar să te ajut.
Vă descurcaţi cu Sophie? Păreţi cam obosiţi.
Probabil de la nesomn.
- Nu se vede. - Nu arătaţi atât de obosiţi.
Nu-ţi face griji, timp de 10 ani nu vei dormi.
Surpriză!
Şi nu vă veţi obişnui niciodată cu muzica tinerilor. Eu nu am reuşit.
Dacă aş şti unde locuiesc cei din trupa Wiggles, tot mai lucrez la asta,
i-aş omorî cu o AK-47. Vorbesc foarte serios.
Voi nu ştiţi cum e cu părinţii noi. Noi habar n-aveam ce facem, la început.
- N-aveam nicio idee. - Nimic.
Adevărat, am avut 9 luni timp să ne pregătim
şi tot o dădeam în bară de cele mai multe ori.
- Adică numai el. - De fapt, amândoi.
Voi trece pe o notă mai serioasă.
Trebuie să lămuriţi două lucruri: Primul lucru, angajaţi o dădacă...
- Şi una de rezervă. - Neapărat.
Bine.
Următorul, foarte important: Niciodată nu vei avea prea multe prosoape de hârtie.
Şi nu faceţi cumpărăturile la "Shop Now".
Întotdeauna li se termină laptele şi au şerveţele neparfumate.
Când comanzi laptele praf, să te asiguri că este pentru copii.
Fără suzete, sau pahare din plastic...
Nu vreţi să aveţi chimicalele alea.
Ştiu că Alison voia ca Sophie să meargă la grădiniţa Big Wagon,
aşa că vă sfătuiesc să începeţi să faceţi nişte donaţii.
De ieri!
Poate ar trebui să scriem totul.
O înghiţitură. O înghiţitură.
Înclină-l spre bebeluş.
Bine...
Nu? De ăsta ce zici?
Nu?
- Se întoarce şi aruncă... - Da!
Vrei să ne uităm la altceva?
Spectacolul Wiggle
- Face faţa de făcut caca. - Cum adică?
Va face caca în cadă!
Grăbeşte-te! Grăbeşte-te! Va face pe mine.
- Messer! Lasă-mă pe mine să o fac. - Ce?
Tine! Ia-o!
Mă descurc. Urăsc drăcia asta!
- Ţine scara... - Poţi să începi.
Nu, nu, nu! Nu în şapca mea!
Doamne, aia e şapca mea.
- Am şapca aia din liceu. - Dumnezeule...
Da, e amuzant. Râzi cât poţi.
Foarte amuzant, ce să spun.
Cred că ar trebui...
- Hei, ce e asta? - Ce?
Bubiţa aia. Ce e?
- E buricul ei. - Ba nu e.
Nu era acum câteva zile.
- Este doar un semn din naştere. - Nu, nu e un semn.
Nu cred...
Ce e cu numerele astea, ce înseamnă?
Nu ne fură nimeni căruciorul.
Nu ne permitem să fim snobi, e cel mai important eveniment al nostru.
Scoateţi tot ce îi face pe plac publicului,
orice mâncare împăturită în şuncă, ciuperci...
Îmi pare rău că v-am făcut să aşteptaţi.
Te sun eu mai târziu.
- Bună. - Sandvişul de curcan.
Doctorul "Sandvişul de curcan."
Da, Sam, îmi amintesc.
Am auzit despre accident.
Regret ce s-a întâmplat cu prietenii tăi.
Mulţumesc.
Mi-ai lăsat un mesaj pe jumătate. Era doar cu jumătate din numărul tău de telefon.
Da, ceva... cineva... a intervenit.
- Ce mai faci? - E în regulă, draga mea.
Doarme bine? Face caca regulat?
Nu la început, dar acum foarte normal.
Dar are o umflatură pe burtă...
Nu ştiu...
Nu ştiu ce e, nu ştiu ce ar trebui să caut...
Nu prea ştiu nimic despre copii.
Alison a fost prima dintre prietene care a avut un copil
şi era minunată cu Sophie.
Ea ar fi prima persoană pe care aş suna-o să o întreb.
Aşa era cu toate lucrurile.
Doamne... Mă macină.
Mă macină faptul că nu-mi pot suna prietena...
Şi chiar aş vrea să-i spun:
"Ce naiba aveai în cap? Puteai să-mi laşi perlele tale
sau hainele tale. Asta e puţin cam mult."
Este foarte greu şi habar nu am ce fac.
Nu ştiu ce fac...
Îmi pare rău.
Având în vedere situaţia, cred că te descurci foarte bine.
Sophie are o hernie ombilicală.
Nu trebuie să vă îngrijoraţi. Majoritatea trec singure.
Dar vom continua să o observăm.
- Atunci nu e din vina mea. - Nu e din vina ta.
Bine.
Parcă aţi spus că trece singură.
Asta e pentru tine.
O sticlă de Pinot Noir, un pahar sau două, după nevoie.
Sau vin alb, aceeaşi doză.
Ceea ce faci e incredibil. Nu uita să mai iei o pauză din când în când.
- Bine? - Da.
O să-i spun asistentei să te programeze peste o săptămână.
Bine.
La revedere, Sophie. Vei fi bine.
- A fost o plăcere să te văd. - Asemeni.
Eram la farmacie...
şi am observat că femeile se holbează la bărbaţii cu bebeluşi
cum un bărbat se holbează la o femeie cu fund trăsnet.
Ştii ce am realizat astăzi?
Că nu voi mai luă o pauză de la casa asta niciodată.
Iar asta e o casă...
Tu nu te piepteni, nu?
Economiseşti atâta timp. E atât de eficient.
Cum e vinul?
- Vrei puţin? - Nu, nu.
Pentru că pot să împart cu tine. Sunt generoasă.
Nu, ţie nu-ţi trebuie.
Pentru că tu nu îţi faci niciodată griji.
Asta mi-a spus Alison când ne-a făcut lipeala.
A spus: "Draga mea, tocmai ai fost părăsită după 3 ani de relaţie,
trebuie să ieşi să te distrezi."
Apoi apari tu!
Vii cu farmecul ăla al tău şi nici măcar nu mă duci la restaurant.
Prima mea întâlnire după 3 ani şi am un cretin la uşă.
Acum cresc un copil cu cretinul ăla.
Haide, la culcare.
Ştii că eşti un cretin, nu?
Mă simt aşa de bine că ţi-o spun în faţă.
- Ţi-o spun pe la spate de ani de zile. - Serios?
Minunat. O beţivă certăreaţă. Va fi amuzant în următorii 18 ani.
Toată lumea crede că sunt amuzantă când beau. E cineva la uşă.
Cine e?
Probabil un vecin.
Da?
Bună seara, sunt Janine Groff.
De la Protecţia Copilului, mă ocup de cazul dvs.
Da...
Vi s-a spus că vom face câteva vizite neanunţate.
Da, foarte neanunţate.
Scuzaţi-mă un minut.
Pot să intru? Nu?
- Cine era? - De la Protecţia Copilului.
Ai 5 minute să-ţi faci duş, să te trezeşti din beţie,
şi să te comporţi ca pacostea responsabilă care ai fost de când stăm aici. Du-te!
- Bine. - Du-te. Haide!
Sus! Sus!
Camera ta e la etaj, îţi aminteşti?
Du-te, du-te!
Nu mă mai împinge!
Nu împinge.
Nu te-am...
Sigur nu vreţi să vedeţi garajul din nou?
Nu, de două ori mi-a fost de ajuns.
Avem un set de instrumente pe care n-aţi apucat să le vedeţi.
Nu e nevoie, de obicei termin la ora asta.
Bună! Îmi pare atât de rău. A trebuit s-o culc pe cea mică.
Iată şi de ce.
Îţi iei ochii de la ei o secundă şi...
ştiţi, cu picioruşele ei.
Atunci, să începem.
Haideţi să vorbim.
Vreau să văd cum gândiţi, ce planuri aveţi.
Unde vă vedeţi peste, să zicem, 5 ani?
Întreabă-mă pe mine, ştiu. Am un răspuns perfect.
Mă descurc.
Deţin un magazin mic de specialităţi
care în curând va fi un restaurant mic de specialităţi.
Ne extindem, înfrumuseţăm, mă gândesc la...
Înfrumuseţare... Aceasta e o parte a planurilor de 5 ani ale tuturor.
De asemenea, sper să am propriul meu lanţ de restaurante cu de mâncăruri
organice, desigur, dar acesta e planul de 10 ani.
Aţi întrebat de cel de 5 ani.
Doamne, nu am băgat-o pe Sophie.
Daţi-mi voie să-mi retrag povestea.
- Ea reprezintă o mare parte a planului meu. - Bine.
- Mulţumesc. - Bine...
Eric?
- Da, numele Eric e cel mai potrivit. - Bine, Eric.
Ei bine, eu sunt regizorul tehnic al transmisiunilor meciurilor echipei Hawks.
Bine. Şi cu ce se ocupă regizorul tehnic?
Când regizorul spune: "Pregătit? Mută pe camera 1",
eu sunt cel care apasă pe buton şi mut pe camera 1.
Apasă pe buton.
Şi peste câţiva ani, când şeful va fi avansat sau prins întreţinându-se
cu o prostituată, voi avea o şansă la scaunul de regizor.
Dl Dunn mi-a spus că amândoi sunteţi singuri şi neimplicaţi într-o relaţie.
Nu vă culcaţi împreună.
- Dumnezeule, nu! - Nu, nu. Nicio şansă.
E perfect, pentru că, ştiţi voi, situaţia asta,
doi oameni singuri care trăiesc sub acelaşi acoperiş,
crescând un copil devenit recent orfan e destul de complicată
ca să mai adaugi complicaţiile...
- Ştiţi voi ce. - Crede-mă, Janine...
Nu vom complica nimic cu "chestia" aia!
Primesc destulă în altă parte.
- Şi eu am primit destul, mulţumesc. - Acum foarte mult timp.
Ascultaţi, amândoi arătaţi ca doi oameni de treabă,
care sunt pe cale să aibă cel mai urât an din viaţa lor.
Voi fi sinceră cu voi.
Vreţi să faceţi glume cu prostituate? Daţi-i drumul, nu-mi pasă.
Habar nu aveţi cu ce gen de familii am de-a face.
Prostituatele sunt cazurile mele bune.
Singurul obstacol sunteţi voi doi.
Dacă sunteţi sau nu făcuţi pentru a fi părinţi.
Ceea ce vrem noi să evităm e ca Sophie să piardă alte persoane apropiate ei.
Prietenii voştri au crezut că puteţi face asta,
dar eu voi fi sinceră...
Nu sunt atât de sigură.
Cum să fiu mahmură dacă nici măcar nu am adormit?
Tot ce trebuie să faci e să o pui jos.
Nu e fierbinte, nu are febră.
E prea obosită.
Cât e ceasul?
Stai liniştită, scumpete.
Nu ştiu, poate ar trebui să-ţi iei un ceas de mână.
Trebuie să fie cineva pe care să putem suna, nu?
Mulţumim că ai venit.
Îmi pare rău pentru tatăl tău. E un tip înfricoşător...
Vino aici, Sophie.
Mulţumim, Amy.
Nu ştiu de ce, dar ventilatorul ăsta ajută mereu.
O face să creadă că o duc la plimbare.
Oricum, am un test important la matematică mâine, aşa că...
- Dă-i nişte bani. - Amy?
Nu e nevoie, nu ştiu dacă mai trebuie să îi iau.
- Dă-i banii. - Insist.
Mulţumim foarte mult!
Baftă la test!
La revedere.
Mulţumesc lui Dumnezeu.
- Nu, nu, nu. - Nu!
Nu o ţii cum trebuie. O ţii cu capul prea aproape.
Aşa se face. Aşa făcea şi fetiţa.
Ba nu. O legăna.
Vom merge la o plimbare mică. Vom face înconjurul străzii.
- Mergem şi ne întoarcem imediat, Sophie. - Taci şi condu!
- Bine, ne vom plimba un pic pe stradă. - Ne întoarcem când începe meciul!
Bună...
Sigur că da. Vin imediat.
Bine. Mulţumesc foarte mult!
Bine, pa! Da!
În sfârşit am fost sunat să regizez meciul de azi.
Îţi vine să crezi?
Astăzi am evenimentul de la Riverside, ţi-am spus.
- Nu mi-ai spus aşa ceva. - Ba da.
Doar că tu nu asculţi femeile care nu se culcă cu tine.
Vezi acolo? Pe tablă? E diseară la 7 jumătate.
Holly, haide. Nu pot. Nu am voie cu copii în cabină.
- Haide. Ajută-mă puţin. - Domnule, e pe calendar.
Ai idee ce meci important e ăsta?
Hawks mai au nevoie de o victorie,
iar dacă o obţin se califică.
- Să nu ieşi pe uşă! - Vorbeşti chineză.
Am plănuit evenimentul ăsta de 3 luni.
Sunt o grămadă de mămici şi de tătici în cartier îndrăgostiţi de tine, sună-i pe ei.
Bună, Beth. Sunt Messer de la... da.
Puteţi să aveţi grijă de Sophie astăzi?
Am primit o şansă extraordinară, o să regizez meciul cu Hawks...
Nu, Amy nu poate pentru că are un test important la matematică azi.
Da, am încercat şi la Josh şi Beth, sunt ocupaţi. Bine.
E o masă mai sănătoasă, dacă faci la grătar.
Mie scoicile îmi place la cuptor.
Da, mie îmi plac moi.
Mulţumesc pentru cursă, Walter.
Ai sunat, eu am venit. Trebuie să scot bani.
Ce se mai aude cu biletele mele la tribună?
Îţi ofer o afacere, pentru că îmi placi.
Îţi dau două bilete, iar tot ce trebuie să faci e să nu opreşti ceasul, bine?
- Fratele meu! - Mai facem o cursă?
- Da, doar că nu încă. - Bine.
Nu încă. Nu încă...
Copilul... Ai lăsat copilul aici!
Ai lăsat copilul! Ai lăsat copilul! Ai lăsat copilul!
Ai lăsat copilul.
Walter, te rog, nu am de ales.
Am nevoie de ajutorul tău, în calitate de prieten.
Nu poţi să mă laşi cu copilul tău!
Ai fumat ceva? Pot fi răpitorul de copii!
Ştiu totul despre tine, frate. Ştiu că ai taxiul curat,
că nu depăşeşti viteza legală
şi ştiu că ai 3 copii pe care-i iubeşti până la moarte.
Ştii de ce? Pentru că sunt ai mei.
Urăsc copiii altora! Ăla e copilul tău de acolo.
Poţi tripla suma arătată de ceasul de marcaj.
Vei fi cea mai bine plătită dădacă din state.
Te rog...
- Dacă se trezeşte? - Nu se va trezi.
E răţuşca ei.
În caz de vreo urgenţă.
- Ar fi bine să nu existe nicio urgenţă! - Nu va fi.
Ar fi bine să nu fie!
Ultimele secunde ale acestei prime reprize...
Camera 3, pregăteşte-te. Mută pe camera 3!
Spune-mi jucătorii cu cele mai multe puncte înscrise, te rog.
Nu mi-a mai zis nimeni "Te rog" până acum.
Cine sună?
Noua dădacă. Da?
S-a trezit copilul! S-a trezit.
Sunt nişte faze frumoase în meci, ar fi bine să vă uitaţi.
Camerele 4 şi 6, numărul 4 să fie pregătită pe minge, 6 pe coş.
Miroase-i fundul. Vezi poate trebuie să fie schimbată.
Nu miros niciun fund de bebeluş.
Ce naiba îi dai să mănânce? Miroase a toate amestecăturile.
Cobor imediat.
- Ajută-mă! - Bine, bine, gata.
- Dumnezeule! - Bine, bine.
Am ajuns la jumătate, Walter. Ţine-o.
- Nu, nu, nu. - Te rog frumos.
- Walter, te rog. - Nu!
- Ştii ce? Ia tot portofelul. - Nu-ţi vreau portofelul.
Ştii ce vreau? Vreau un loc confortabil lângă nişte plasme mari, înăuntru.
Nu e voie cu copii în studio. Îmi pare rău.
Trebuie să stai aici cu copilul, te rog.
- Copilaş, vrei să vezi meciul? - Nu vrea să vadă meciul.
Vrem să vedem meciul!
Salutare, tuturor.
Aceasta este Sophie şi dădaca ei, Walter.
În regulă, stai aici.
Scaun cu pernuţe, monitoarele, băuturile sunt în frigider.
Fără bere, decât după meci. Bine?
N-am mai văzut niciodată un meci aşa! Acum mai stăm de vorbă.
- Deci eşti în regulă? - Sunt în regulă.
Bine, oameni buni, a doua repriză. Să trecem la treabă!
- Îţi face un serviciu? - Da.
- E taximetristul tău, nu-i aşa? - Da.
Mai sunt 20 de secunde, echipa Hawks e condusă cu 1 punct.
Fără îndoială, vor juca până la ultimul coş...
Camera 4, stai pe Johnson.
Liz, spune-i să stea pe Johnson. Haide!
Messer, abia te aud.
Haide, frate!
Eşti pregătit, camera 6? Walter, plânge!
Ştiu, încerc să urmăresc meciul.
Eşti cea mai proastă dădacă!
Nu sunt dădacă, sunt taximetrist.
Fă ceva, te rog. Sunt mort.
Bine, camera doi stai pe copil... Johnson.
Camera 2, stai pe aruncător.
Pardon, camera 1.
Camera 2, stai pe... Ba camera 1, stai pe aruncător...
Hawks câştigă! Incredibil!
Hawks câştigă la un punct.
Au făcut cel mai bun meci al anului!
Păcat că voi nu aţi putut vedea.
Sunt un ciudat...
Ce îi cânţi?
Tuturor le place Radio Head. Poţi să ne laşi?
Ce dracului fac aici?
Nu e locul meu aici
Vezi? Ţi-am spus că va funcţiona.
Ştii... ai muri dacă...
Tu să taci!
Te-ar ucide să fii mai vesel în jurul ei?
- Da, s-ar putea. - Ce naiba...
De ce să mă prefac că sunt fericit când nu sunt? Mă simt jalnic.
Lasă-mă să mă simt jalnic.
- E depresiv. - Nu-mi pasă.
Ştii ceva?
M-am săturat de cât comentezi.
Mi-am distrus viaţa pentru ea.
Îmi pare rău, Messer, că a fi părinte nu e aşa distractiv cum credeai.
Tu eşti fericită că ai scăpat de fosta ta viaţă, pentru că era de rahat.
- Ba nu era de rahat! - Ba da.
Viaţa mea era minunată. Eram propria mea şefă.
Lucram când voiam. Mă distram de minune.
- Să faci ce? Să coci mai multe prăjituri? - Dumnezeule.
Nu ai nicio idee ce înseamnă o viaţă frumoasă, Holly.
Eu am avut o viaţă frumoasă. Slujba mea era să merg la meciuri.
Bine?
Fetele îmi cumpărau ele băuturi şi se aruncau pe mine.
Vezi cămaşa asta?
M-am culcat cu fata care mi-a vândut cămaşa asta.
Dezgustător.
Ştii cum oamenii spun că nu le poţi avea pe toate?
Ei bine, eu le aveam pe toate! Şi era nemaipomenit!
Normal, tu crezi că asta e nemaipomenit.
Pentru că nu-ţi pasă decât să faci sex.
Până şi lui Peter îi era ruşine de tine dar nu ţi-a spus nimic în faţă
pentru că era de două ori bărbatul care eşti tu!
Ştii, tu ar trebui să faci sex, numai că pentru a face asta
trebuie să găseşti pe cineva care să te suporte mai întâi.
- Să te ia dracu'! - Pe tine!
Nu ar trebui să mergi pe motocicletă.
Părinţii copilului au murit într-un accident de maşină.
Nu e copilul meu!
Nu e fetiţa mea...
Atunci al cui e?
Îmi pare rău, Messer...
Nu am vorbit serios.
Nu-i nimic.
Mi-am rupt spatele când aveam 17 ani. Aproape am paralizat.
Iar Pete a stat toată vara cu mine în cameră
uitându-ne la filme în fiecare zi.
Toţi prietenii mergeau la plajă, sau au mers la agăţat,
dar el a stat acolo cu mine tot timpul.
Nu pot să plec când are nevoie de mine. Chiar dacă s-a dus.
Am scos câteva din filmele lor vechi pentru că mi-era dor de vocile lor.
Să-i văd puţin...
Şi am găsit asta. Trebuie s-o vezi.
Ca lumea, nu? Cu levănţică şi cerul albastru, cum am vorbit?
Când ai făcut-o?
Am făcut-o cât ai fost în spital, am vrut să-ţi fac o surpriză.
Trebuia să o faci acum 3 zile. Miroase a vopsea.
- Stă la uscat de 12 ore. - Nu e destul.
De ce mă critici atât? Nici măcar nu e udă.
Nu aş aduce bebeluşul într-o cameră cu vopsea umedă.
Sigur, nu e umedă, dar crezi că nu simte mirosul?
Nu, nu miroase. Am aerisit.
Ştii cât am muncit făcând asta?
Nu ai făcut nimic.
Nu ai pictat un nor în viaţa ta.
Am supravegheat munca făcută.
- Asta ai făcut? Ai supravegheat? - Da, eu am plănuit-o.
Asta înseamnă că ai muncit? Ai supravegheat-o?
Am fost creativ. Omul a venit, ne-am uitat la toată camera
şi i-am zis să facem norul...
Nu poate dormi aici.
- Sigur că poate - Nu o să doarmă aici.
Asta e camera ei, unde altundeva...
Deci, vrei să spui că e în regulă că suntem nişte părinţi oribili,
şi că vrem să ne omorâm între noi câteodată?
Doi noi veniţi, de fapt...
Cred că trebuie să nu mai încercăm să ne punem în viaţa lor.
Ştii, urăsc locul ăsta.
Este ca un mauzoleu aici înăuntru.
Sunt fotografii cu ei pretutindeni.
Şi urăsc foarte mult aia.
- Este înspăimântătoare, nu? - Da, este.
Dacă o să locuim aici,
va trebui să nu ne mai comportăm ca şi când s-ar întoarce curând.
Nu or să se mai întoarcă.
Bună dimineaţa, dle.
Bună dimineaţa... Jill.
Mulţumesc pentru cină.
Data viitoare plătesc eu.
Dumnezeule...
Piciorul drept, piciorul stâng, piciorul drept.
Vrei să încetezi cu asta?
O să meargă când o să aibă unde să se ducă.
Nu-i aşa?
În toate cărţile scrie că la 15 luni ar trebui să meargă sau chiar să vorbească.
Până acum ea nu face niciuna din astea.
Toate cărţile alea spun de asemenea că ar trebui să fii măritată
cu 2,2 copii. Uită-te la viaţa ta...
Ştii, sărmana fată crede că va mergem la cină cu tine.
Care este alternativa?
Să nu te mai văd niciodată?
Asta ar fi o răutate.
Oricum, unde le întâlneşti pe fetele alea?
Adică, dacă nu eşti cu mine şi cu Sophie, eşti la serviciu.
- Peste tot... - Interesant...
Aşa, începe...
Uite... În regulă.
Ca un elastic...
- Bună dimineaţa, vecine! - Ce faci, frumoaso?
La fel şi tu...
Salut, uriaşule.
Ai văzut meciul aseară?
Ce meci?
Nu am vrut să te sperii.
Nu ştiam că alergi.
- Da. - Ar trebui să ne antrenăm împreună.
- Da. - Folosesc timpul ăsta să mă gândesc.
Da, şi mie îmi place să fac asta.
- O să menţinem ritmul ăsta? - Nu ştiu...
Este puţin cam vioi.
Tot nu înţeleg de ce sunt costuri suplimentare.
Ceea ce era de făcut a fost mai complicat decât am anticipat.
Mai complicat decât aţi anticipat...
Da, ştii, viaţa mea a fost mai complicată decât am anticipat.
Nu am anticipat să îmi dea cineva un copil mic, dar...
- D-şoară Berenson? - Da.
Bună, domniţă, ce ai mai făcut?
Mă scuzaţi un minut?
Hei, Lonnie, trebuie să avem mai multă grijă de ea. Era singură acolo în spate.
Este un şantier.
- Poate ei numesc asta original... - Poftim, poţi să...
- Nu pot, fac altceva. - Lonnie, te rog.
- Nu pot, am un coş... - Mă poţi ajuta, te rog?
Arăţi minunat cu copilul. Nu-i aşa că arată minunat cu copilul?
Nu-i aşa? Este un copil frumos...
Este ca un accesoriu pentru tine.
Bună mişcare...
Ăsta a fost un episod bun.
Ce îmi place la ea este că deşi a pierdut meciul,
a învăţat ceva valoros despre munca în echipă.
Ştii?
Nu am putut anticipa asta. Dar tu...?
Holly! Stai nemişcată.
Holly! Holly! Holly!
Este în picioare, va merge. Vino aici!
- Ce? Acum? - Grăbeşte-te!
Ţine-o! Ţine-o!
Este pe cale să facă asta. Grăbeşte-te şi vino aici jos, bine?
- Stai chiar acolo. - Aşteaptă.
- Grăbeşte-te! - Vin!
- Merge! Grăbeşte-te. - Trage de timp! Bine.
Vin!
- Să o întârzii? Nu pot să fac asta. - Întârzie asta!
Nu pot... Cum să fac asta?
- Cum să o întârzii? - Întârzie!
- Să nu... - Vin! Vin!
- Dumnezeule... - Ce vrei să fac...?
Dumnezeule, Dumnezeule... Vin acum.
Îmi pare rău...
Ce i-ai făcut?
Mi-ai spus să îi întârzii primi paşi aşa că am împins-o puţin.
Te-am rugat să întârzii, Messer,
nu să o trânteşti. Aşa nu o să meargă niciodată.
Nu este vina mea.
- Ce ţi-a făcut omul ăla? - A fost vina ta.
Ceva nou?
Da, este singura persoană din SUA
căreia nu-i plac prăjiturile mele, aşa că acum este personal.
Haide, o muşcătură.
Dumnezeule! Dumnezeule, am reuşit!
- Doamne! - Ce-i?
Din cauza asta eşti mereu atât de fericit să dai fuga la supermarket,
pentru că aici îţi cucereşti femeile. Te foloseşti de Sophie pentru agăţat.
Trebuie să mă recompenseze şi ea cumva. Nu-i corect? Nici păpică gratis atunci, nu?
Vreau să văd.
- Să vezi ce? - Să văd magia Messer în acţiune.
- Vrei să te agăţ, aici? - Da.
Vreau să-mi dai târcoale, să pretinzi că-s una din păpuşile atletice de-aici.
Deja e ridicol. Nu vreau să mă prefac că te agăţ.
- Vreau să mergem acasă. - Cum ştii tu să distrugi toată distracţia!
Hei...
Stii... am citit pe undeva despre astea, se presupune c-ar fi bune pentru copii.
Dar nu ştiu... cum se pronunţă. "Acai" să fie, oare?
- Açaí. - Açaí?
Ai ureche finuţă pentru limbile străine, fără îndoială.
Nu, nu sincer. Doar că am făcut spaniola la liceu.
M-am descurcat destul de bine, aveam note mărişoare.
Eşti bun! Chiar foarte bun!
- Crezi? - M-am prins care ţi-e mersul.
Holly!
E Sam! Doctorul lui Sophie... Sam.
- Sam? Te tutuieşti cu el? - Bună, Sophie.
- Doctor Nelson. - Bună, sunt Sam.
- Dr. Nelson, mă bucur de cunoştinţă. - Messer, încântat de cunoştinţă.
- El fiind...? - Nu, nu, nu! Noi doi nu suntem...
Noi suntem doar... Cum să zic...
Sună foarte complicat.
- O creştem împreună pe Sophie. - Cam aşa.
Holly chiar mi-a menţionat cât de mult îl apreciază pe doctorul Sophiei.
Ba de câteva ori prea mult, sincer să fiu.
Credem că se referă la vasta ta experienţă cu copiii, dar acum văd de ce...
Messer, poţi să te plimbi puţin? Să ne laşi o clipă singuri?
- Sunt cuminte, nu fac... - Te rog, un minut, nu mai mult.
Mulţumesc.
Uneori Sophie pare mai matură decât el.
Cum merge relaţia voastră?
- Vă împărţiţi sarcinile? - Da.
- Avem diagrame. Un orar complex. - Orar?
Şi orarul ăsta îţi permite şi ceva timp liber?
Da. Zilele de luni, de miercuri şi o zi de vineri la două săptămâni.
- Pe bune? - Da.
- E-n grija ta, Sophie, vinerea asta? - Nu.
- Vineri, la ora 20:00? - Excelent!
- Ai datele înscrise la cabinetul meu? - Cu siguranţă le am.
- Te sun, atunci. - Perfect! S-a stabilit.
Câtă dreptate ai avut. Ce loc deosebit să cunoşti lume bună.
- La ce oră ajunge Dr. Love aici? - Din clipă-n clipă.
Şi nu-i mai spune aşa.
Nu pot să cred că te-a invitat în oraş. Nu cumva încălcaţi relaţia doctor-pacient?
E un medic pediatru. Şi dacă are întâlnire cu un pacient, da...
- Ar fi o problemă. - Dacă cumva faceţi sex,
îţi va spune ce şanse ai?
- Bună. - Bună.
Arăţi...
Mai bine nu zic nimic, să-mi mai păstrez nişte atu-uri.
- Bună, Messer. - Bună. Cum sunteţi, doctore?
Îţi mulţumesc că-i îngădui o seară liberă.
Nicio problemă. Sărmana, şi-a probat întreaga garderobă.
Absolut imposibil ca întâlnirea să nu sfârşească perfect.
Da, Messer, ştim... Acum, să mergem.
- N-a mişcat nimic de ceva vreme, aşa că... - Încetează!
Sunaţi-mă, dacă aveţi nevoie de mine!
Dacă intenţionai să mă ucizi
sunt tomberoane şi în partea mea de oraş, sau cel puţin mai aproape.
Nu-ţi place să fii surprinsă, nu-i aşa?
Am mici apucături obsesive, aşa că...
- Am ajuns! - M-am prins.
Suntem în culisele unui concert.
- Nu sunt chiar atât de bun. - Nu-i?
Nu suntem la Aerosmith, sau măcar la Justin Bieber?
Aici e...
LaMer.
Proprietarul şi bucătarul şef al localului are trei fetiţe.
- Eşti doctorul fetiţelor lui LaMer? - Da.
- Doamne! - Dr. Nelson!
- Phillipe. - Sam, salut.
- Phillipe LaMer. - Ce plăcere!
Plăcerea e de partea mea. O masă special pregătită, acolo.
- Cum se simt drăguţele tale? - Sunt foarte sănătoase.
Au un doctor excelent.
Nu prea îmi stau în fire cinele romantice.
Dar ţie?
Eu zic să ne relaxăm, să ne cunoaştem treptat. E o idee bună?
Aşadar... locuieşti în zonă?
Sus, la etaj?
Eu locuiesc imediat după colţ, în camera televizorului.
Ştiam eu că te-am mai văzut prin împrejurimi.
Formidabilă alegere acest pepene roşu piure, apropo.
Îmi cer scuze pentru nervozitatea mea,
dar nu sunt prea obişnuit să dau întâlnire unor bebeluşe ca tine.
Să fiu sincer...
Sincer, îmi plac femeile mai în vârstă.
Nici chiar foarte în vârstă, totuşi.
Parcă te înfierbânţi puţin, puştoaico.
Nu cred că n-ai cinat niciodată aici.
Nu obişnuiam să cinez în oraş prea des.
Fosta mea soţie gătea pentru noi. Rămâneam acasă, mai mereu.
Ai fost însurat?
Îţi place cum am strecurat vorba asta în conversaţie?
Mic bandit.
Îmi cer scuze.
Messer, am şi eu o seară liberă.
Nu pe tine te caut, vreau să vorbesc cu Dr. Love.
Bine, aşteaptă.
Îmi pare rău, Messer vrea cu tine, probabil are o întrebare prostească.
Da...
Pot fi diverse motive.
Du-o la secţia Urgenţe a spitalul St. Augustus.
Fiind vineri, dr. Munny este de gardă. Îl sun eu să-i transmit că eşti pe drum.
Aşa nu trebuie să aştepţi. Ne întâlnim cu tine acolo, într-o oră.
Bine.
Sophie are puţină febră.
Au nevoie de cel puţin o oră să-i facă analizele, aşa că putem...
Trebuie să plecăm.
Sau putem merge imediat...
Bine, mulţumesc.
Sophie are o infecţie a tractului urinar.
Îi vom administra un antibiotic,
doar pentru accelerarea absorbţiei tratamentului medicamentos.
Trec mâine dimineaţă pe aici, să mă interesez de starea ei.
Mersi.
- Mulţumesc foarte mult. - Da...
Speram să te pot conduce acasă.
Repetasem toată scena asta în minte.
A ieşit mult mai bine decât în repetiţiile mele.
- Te sun mai târziu. - Bine.
Mulţumesc din nou.
Veşti bune, temperatură-n scădere!
Hăinuţe, factura alimentelor...
Acum şi 1.200 de dolari pentru aventura de la Urgenţe.
Dacă lucrurile continuă în ritmul ăsta, cineva e nevoit să doneze un rinichi.
Să creşti un copil e costisitor. Am discutat despre asta.
Un copil şi o extindere de afaceri e deja prea mult.
Tu ai cumpărat florile?
Sam le-a trimis azi.
Nici măcar nu l-am sunat înapoi, încă.
Adică, cum aş putea. Sunt o catastrofă.
Nu pot fi genul ăsta de fată încă de la o a doua întâlnire.
Gestul ăsta se face la căsătorie. Adică, la zece ani după nuntă.
Nu te stresa pentru bani, ne vom descurca.
Am s-o sun pe Lonnie, peticim noi cumva peretele ăla...
Şi poate în câţiva ani vin şi vremuri mai bune, sau ceva.
Cum adică, vrei să renunţi la remodelare?
Nu pot suplimenta împrumutul solicitat.
E în regulă. Mă mulţumesc şi cu un magazin. Ce dacă nu-i restaurant, e-n regulă.
Totul va fi bine.
Ţi-aş putea da eu banii.
- Am făcute economii. - Nu.
- Nu. Nu vreau şi n-aş putea... - Dar chiar îmi doresc asta.
Creştem un copil împreună, aveam casa asta în comun...
Să fie parte din toată treaba asta.
Dacă te ajută cineva nu înseamnă că ai eşuat.
Înseamnă că nu eşti lăsată de izbelişte.
Bine, dar nu-i vreau cadou.
- Nu-i accept decât ca investiţie. - De acord!
Sunt investitor la "Fraişe".
- Eşti investitor la "Fraiche". - "Fraiche", da, scuze.
Şi în calitatea asta, beneficiezi de doi la sută din profit.
- Trei la sută. - Doi la sută.
Şi... surpriză! Reduceri!
- La mâncare şi vinuri. - Cât reducere?
- Zece la sută. - Cinsprezece.
Zece la sută.
Un discount irezistibil.
- Bun, dar dai o masă. - S-a făcut!
- Ne-am înţeles, atunci. - Grozav!
Ce bucurie! Doamne, mulţumesc mult.
Ce surpriză neaşteptată! Cina, diseară, fac eu cinste.
Noi doi.
- Sunteţi foarte elegantă. - Mulţumesc.
Doamne!
Ai aici toate numerele.
Mobilul meu, al lui, al restaurantului şi al medicului pediatru.
Ştiţi că trebuie să părăsiţi casa ca eu să-mi intru în atribuţiuni?
- Da. - Da.
- Bine, distracţie plăcută. - Pa.
Localul ăsta e incredibil, Molly.
Nu pot să cred că nu am trecut niciodată pe aici.
Priveşte-te!
Eşti un ninja de bucătărie.
Şi nu urmezi nicio reţetă?
Nu.
E singurul moment din viaţă unde nu mă ghidez după un plan.
Eşti sigură ce vrei să faci asta?
Mă descurc! Pariul e pariu, o pot face.
- Dar nu eşti obligată s-o faci. - Ştii de ce nu-s sigură?
De cască, e groaznică. Aş vrea una cu tunete şi fulgere pe ea.
- Acuma să-i trag şocul. - Să tragi ce?
- Şocul... - Înţeleg, da.
Răsucim cheia, apăsăm ambreiajul. Ăsta e ambreiajul...
- Ţine-l bine, strâns. - Am înţeles, ţin.
- Apăsăm butonul de pornire. - Apăsăm...
Gata! Ambreiajul e-n stânga, la dreapta acceleraţia.
- Priceput? - Da.
Să-i ridicăm suportul.
Călăresc o motocicletă afurisită!
Încet, încă n-am mers nicăieri.
- Suntem în prima viteză. - Să mergem.
Ţine tras ambreiajul, nu-i da drumul până nu urc.
Să-i dau drumul?
Doamne!
Doamne, Messer!
- Messer, ce rău îmi pare! - Lasă, nu-i nimic.
- Eşti în regulă? - Da.
Nu...
Nu! Te-ai înfuriat?
Nu, dar mă aşez puţin...
Eu am crezut c-ai zis... să-i dau drumul.
Vrei să mă duc să discut cu şoferul autobuzului, vrei?
- Doamne! Îmi pare foarte rau. - Lasă, nu-ţi fă griji.
- Mă jur că-mi răscumpăr gafa. - Lasă, nu te deranja.
Mă simt ciudat, totuşi. N-ai făcut nici măcar un metru până s-o faci praf.
Ce aiurea mă simt! Şi-mi pare aşa de rău.
E-n regulă, lasă.
E doar o motocicletă.
Chiar vorbeşti serios? Sau o spui, doar aşa.
Simt că, dacă mai vorbesc mult despre ea, te-apucă plânsul.
N-ai vrea să intri?
Buna.
- N-am vrut s-o deranjez. - Nu-i nimic.
Amy, rămâi puţin.
Poftim. Şi nu vreau sa ma refuzi.
- Mersi, Amy. - Mulţumim şi la revedere. Noapte buna.
Vreau doar să vă spun că formaţi un cuplu minunat.
Spunea acelaşi lucru şi despre faţa de pernă şi băiatul ăla din Twilight.
Doamne, suntem în camera lor.
- Te sperie locul ăsta? - Ce cameră frumoasă.
Credeam că le-am vizitat pe toate până acum.
Parcă-mi plac aşternuturile astea.
Crezi că au planificat asta?
Ce?
Pe noi doi, împreună? Nu.
Au mai încercat odată, cândva, şi nu le-a ieşit.
Încep să înţeleg acum.
Crezi că ne-au înscenat totul?
La început n-am înţeles, dar acum că te cunosc mai bine...
îmi dau seama la ce se gândea Allison.
- Ai multe în comun cu ea. - Cu Allison?
Da.
Ai crede că semeni cu Peter, dar îmi aduci mai mult aminte de ea.
Eşti un tip amuzant şi nesofisticat, ştii?
- Am o surpriză. - Ce surpriză?
Ceva ce am luat mai demult.
Ce?
- Puţină iarbă... - Doamne, nu!
- Cum adică nu? - Pentru că nu se poate!
- Sophie doarme în camera... - Da, doarme, şi ce!
Haide, ne va ajuta să rămânem trezi.
Nu.
Nici nu mă gândesc!
Nu vom fuma chestia aia.
Nu fă asta!
- De ce le împachetezi? - Punem la pachet câteva.
Întotdeauna e nevoie de ele.
Original, erau cinci "Bâţâiţi".
Eu eram al cincilea "Bâţâit".
Ce tare! Cum se face asta?
Ce zici, îmi iese?
E foarte nepotrivit...
pentru copii.
Luna şi soarele au planificat asta?
Sunt cei mai buni prieteni.
Cine? Ce?
Alo.
- E aparatul pentru bebe. - Şi unde-i telefonul?
Cred că a sunat la uşă.
Mă duc eu.
Bună dimineaţa, dle. Messer.
Sper că nu am căzut într-un moment nepotrivit.
Nu, nu. Mai bine nici nu se putea.
- Daţi-ne o secundă. - E cam călduţ afară, aş prefera...
- Protecţia Copilului e aici. - Poftim?
Doamna aia îşi găseşte cele mai nepotrivite momente din lume.
Ocupă-te de Sophie. Eu fac curat jos, tu sus.
Şi scapă-te de droguri!
- Stai, că n-am fumat iarba. - Da, ştiu, dar m-a luat valul.
Unde ai lăsat-o pe Sophie?
Hopa sus!
- Păreţi mai acomodaţi cu situaţia. - Da, da.
Am învăţat multe lucruri. Cum de altfel şi d-şoara Sophie.
Umblă de-acum.
Voi doi cum vă înţelegeţi? Sunt tensiuni între voi?
- Între noi? Nu. - De ce-ar fi tensiuni?
- Toate sunt minunate. - Totul e bine, bine, bine.
V-aţi mai gândit la pasul următor? La planurile voastre de viitor?
Încă nu am ajuns la momentul acela. Încă suntem la început...
Totuşi, ceva s-a petrecut. Fără niciun plan.
Pe bune?
- Pentru că eu am un plan în minte. - Serios...?
Nu m-am gândit că te-ar putea interesa planurile mele.
Ce te face să crezi că nu m-ar interesa un plan alături de tine?
Poate nu sunt atât de expertă în planuri ca şi tine.
Lasă, eşti o bună planificatoare.
Fiţi serioşi, oameni buni, aţi făcut sex!
Nu intenţionăm ca vieţile noastre private să se interpună cu sarcinile parentale.
- Vă promit! - Vă veţi căsători?
Treaba aia s-a petrecut nici de şase ore.
Nu cred că o interesează toate detaliile...
Şi dacă relaţia nu reuşeşte? Ce veţi face, dle Messer, dormiţi în garaj?
Sexul în situaţii ca ăsta sunt ca şi termitele.
Şubrezesc casa din temelie.
Oameni buni, voi trebuia să-mi fiţi cazul cel uşor.
Am servit o cafea liniştită înainte să ajung aici
şi mă gândeam ce caz uşor mă aşteaptă, un fel de mini vacanţă.
Doamne, ce gând... Mai avem programată o singură întâlnire
dar până atunci aş vrea să lucraţi la rezolvarea problemele voastre personale.
Fie vă gândiţi să vă logodiţi, fie vă prefaceţi că nu s-a întâmplat,
nu mă interesează!
Puneţi-vă mizeria în ordine!
- Aţi înţeles? - Da, am înţeles.
- Vă deranjează dacă servesc o feliuţă? - Doamne, Dumnezeule!
Nu, nu, nu!
Îmi cer mii de scuze, dar e nereuşită.
Iar eu sunt patiseră profesionistă.
Nu-i nicio problemă. E casa voastră, hrana voastră.
Îmi pare rău, eu plec.
- Îmi pare foarte rău. - Nu-i nimic, mulţumesc.
Eşti ultimul meu prieten.
Fără de tine, nu mai am legătură cu lumea de-afară.
Nu ştiu de ce am făcut-o. Pur şi simplu...
- Pur şi simplu am făcut-o. - Ştii cum e căsnicia?
Imaginează-ţi o închisoare...
- Şi nu schimba nimic la gândul ăsta. - Nu suntem căsătoriţi.
Dar creşteţi un copil împreună. Mai căsătorit de-atât nu se poate.
Messer!
- Ai un minut? - Da.
Şi ţi-am oferit un angajament gras, direct pe tavă.
Ce n-a mers prea bine.
Mi-am învăţat lecţia cu tine sau să-ţi mai dau o şansă?
Dacă e să aleg, aş merge cu asta. Cu încă o şansă.
Messer, eşti mai bun decât oricare altul de-aici.
Sportul nu se rezumă doar la a memora statistici şi nume.
E vorba de a stăpâni atmosfera. E vorba despre trăiri.
Ai talent, Messer, dar eşti vraişte pe tot locul.
- Pot să mă adun într-un loc. - Poţi, zici?
Poţi să te aduni în Phoenix?
S-a ivit un loc. Cei de la Phoenix Suns. M-au sunat.
Au întrebat dacă cunosc persoana potrivită.
Aş vrea să le spun de tine.
Dă-mi de ştire.
Nişte porumbei se înţeleg de minune!
Două pisici în călduri.
Priveşte la ea!
- Pe cine cred că păcălesc? - Este prea obişnuit.
Vă spun un lucru, au făcut-o.
- Cu siguranţă au făcut-o. - Sincer? Eu nu prea cred.
A pariat cu mine 400 de dolari că vor face amor până de Ziua Muncii.
- De-aia spune asta. - Parcă privesc o relaţie CSI.
Dacă vreunul dintre colegii mei m-ar vedea în halul ăsta
mi-ar da una-n fundul ăsta de pisică.
Dl Reporter Urâţel! Nu vrea să fie pisicuţă.
Messer! Bine-am auzit eu că locuieşti în zonă!
- Salut, Ben! - Inteligentă mişcarea cu Phoenixul.
- Îţi vom duce lipsa aici. - Încă mă mai gândesc la treaba aia.
Cum adică? Zicea Alan că-i o chestie stabilită.
Probabil vom mergem şi noi la mese. Ne vedem acolo, Ben.
Drăguţe mustăţi.
Ce-a fost asta?
Nimic. Haide, să mergem.
Haide!
Mulţumim.
- Haide, Messer, spune tot. - Am avut o discuţie cu Alan zilele trecute.
Mi-a propus un job de regizor de transmisie.
- În Phoenix? - Toată trupa, pentru întreg sezonul.
Şi ai refuzat, nu?
N-am vrut să fiu nepoliticos, să-l refuz, aşa, pe loc.
- Şi de ce nu mi-ai spus? - Pentru că n-am vrut să...
n-am vrut să tulbur apele.
- Nici măcar nu cred că pot accepta. - Dar ai vrea să poţi.
Bineînţeles că aş vrea! Este o ocazie imensă.
Aşadar, te gândeşti la ea?
Nu.
- Nu? - Nu, nu mă gândesc la ea.
Nu înţeleg de ce, totuşi, nu mi-ai menţionat despre ea.
Pentru că n-am vrut să te superi. Lucru deja destul de evident.
De ce-aş fi supărată când îmi zici că e improbabil să se-ntâmple?
Messer, poţi înceta cu mâncarea pentru o clipă?
Spune-mi sincer, chiar te gândeşti să accepţi această slujbă?
Da.
Mă gândesc să-l accept.
E ceva pentru ce am muncit pe brânci să-l obţin.
Aş pune înainte această ofertă de orice altceva.
Înaintea lui Sophie, înaintea mea?
Las-o la mine. Haide, dă-mi o îmbrăţişare!
Holly...
Şi cum vom proceda, Messer? Mergem cu tine sau doar ne părăseşti?
Nu ştiu încă! N-am fost nevoit niciodată să iau în calcul trei persoane.
Abia îmi făceam doar mie faţă. E doar o ofertă de muncă.
- Nu. Nu este! - Ba da, este.
Este exact ceea ce ai aşteptat. Să ştergi putina.
- Nu este adevărat. - Nu ţi-ai dorit niciodată să fii aici.
Şi după toate cele întâmplate, tot te gândeşti la noi ca la ceva temporar.
Crezi că nu m-am implicat în toate astea?
Am renunţat la casa mea, la motocicleta mea. Ţi-am dat şi bani pentru restaurant.
- Nu ţi-am cerut eu bani. - Am făcut-o să fii fericită!
Am renunţat la tot să joc rolul ăsta blestemat.
Să-ţi joci rolul?
- Asta consideri că faci? - Păi, trăim în casa lor...
le dormim în pat, le creştem copilul.
Ne comportăm ca fiind căsătoriţi, dar nu suntem.
- Te-ai prefăcut şi cu Sophie? - Nu, o iubesc pe Sophie.
Atunci e doar legat de mine.
Fă bine şi acceptă slujba, Messer.
Îmi pare rău...
Phoenix, în toamna
Vin acum, Sophie! Vin imediat, dragă. Aşteaptă.
Bine.
Trebuia să stau în genunchi, aşa că am luat-o în braţe.
- Mersi. - Gata, puişor.
Bună dimineaţa, d-şoară Sophie.
Mi-a fost dor de tine.
Ai dormit bine azi-noapte. Poţi spune "măr"?
Măr! Ba-na-na!
Parcă sunt Antonio Banderas când fac asta.
Ba-na-na!
Bine.
Mi-ar plăcea să mai stau, dar vin gemenele Fenster la cabinet.
Şi dacă întârzii, îmi redecorează sala de aşteptare. Iarăşi.
- Ne vedem mai târziu? - Da.
Aşteaptă, ia o prăjiturică.
Mersi!
Pa, Sophie.
- Pa. - Pa.
Vreau secvenţa aia. Ruleaz-o.
Înregistrează de-aici.
Mulţumesc.
Uite cine vine!
Uită-te la tine! Doamne, ce mare te-ai făcut!
- E mare, nu? - Nu o cruţă timpul deloc.
- Messer. Poţi spune Messer? - Mult noroc cu aia.
- Încă nu zice Holly, da? - Nu încă.
Ştii cum e să fii în urma "ceşcuţei" şi a "girafei"?
In regulă. Avem totul pregătit.
A împachetat Jeanine cate ceva.
Până la urmă ai abandonat extinderea, nu?
- Ce păcat. - Da.
E la fel cum era înainte. Nu-i mare problemă.
Bine. Eşti gata?
- Ne mai vedem. - Distracţie plăcută.
Bine.
- Hei, Messer! - Da?
Nu ştiu dacă ai alte planuri...
Sam şi cu mine dăm o masă de Ziua Recunoştinţei.
Vin şi vecinii, ce tot întreabă despre tine. Aşa că mă întrebam...
- Poate vrei să vii şi tu? - Da.
- Da? - Da, de ce nu!
- Tu găteşti? - Da.
- Ne vedem acolo. - Minunat.
Ia-ţi la revedere. Aşa, drăguţă.
E bună? Crezi că-i mai trebuie ceva?
Nu eşti de ajutor.
Deschid eu.
- Bună. - Bună.
- Sărbători fericite! - Şi ţie!
- Am adus vinuleţul. - Mersi.
- De nouă dolari. - Frumos!
- Unde-i Sophie? - În spate, acolo.
Intră, te rog.
- Salutare. - Salut!
- Nu ne-a făcut cu mâna... - Mie mi s-a părut că da.
Şi ce-aţi mai făcut, nebunilor?
Vreau să-ţi spun că eu şi Gary luăm lecţii de karate.
M-am gândit că n-am să-i fiu în preajmă tot timpul, să-l apăr.
- Să-l facă bărbat cursurile. - Da, da...
Şi ce ocazie excelentă să-ţi mai trag câte una în moacă, din când în când.
Într-un mediu unde asta e-n regulă şi se presupune să se-ntâmple.
Messer...
Salut! Ce mai faci, doctore?
Bine, bine.
- Îmi pare bine c-ai venit. - Apreciez invitaţia.
Deşi, tehnic vorbind, asta-i casa mea. Şi mă bucur că tu ai venit.
Ştiu că situaţia e puţin ciudată.
- Nu, nu-i ciudată deloc... - Un pic este.
Facem toţi parte din casa asta, în mod deosebit tu.
Da, suntem toţi prieteni de-ai casei.
Masa de astăzi e o şansă bună să ne luăm la revedere de la ea, ce ziceţi?
Corect!
Îmi cer scuze, am ratat ceva?
Vinzi casa?
Şi când ai fi vrut să-mi spui asta?
După întâlnirea cu Protecţia Copilului.
E prea mare, Messer. Întreţinerea mă costă o avere şi ştii asta.
- Dar îmi plătesc jumătatea mea. - Şi apreciez asta,
dar tot nu e suficient.
Trebuia să mă întrebi, Holly.
La fel cum m-ai întrebat tu pe mine, de mutatul la Phoenix?
- Nu vinzi casa. - Ba da, o vând.
- Dar şi-au dorit s-o creşti aici. - Poate s-o creştem împreună aici.
Dar tu te-ai sustras de la obligaţia aia.
Văd că nu te-ai grăbit deloc să-i cauţi un înlocuitor, să-i schimbe scutecele.
Încerci să mă faci să mă simt vinovată pentru că tu ai plecat?
Tu, care ai vrut mereu să faci totul de una singură,
dar nu aveai cum să reuşeşti fără mine. Şi la zece secunde după plecarea mea
ţi-ai găsit un Messer de rezervă.
Nu e un Messer de rezervă.
Ce acustică bună are casa asta. Ce părere aveţi?
Ştii ceva? Nu-ţi seamănă deloc!
Sam nu-ţi seamănă absolut deloc!
E drăgăstos şi bun la suflet...
Şi nu fuge la primul semn de greutate.
Da, am fugit! Mi-a murit cel mai bun prieten
şi mi-a lăsat pe cap o casă şi un bebe, îmi pare rău dacă...
- Îţi pare rău de ce? - Eram speriat!
- Crezi că eu nu eram? - Părea să-ţi fie mai uşor ţie, Holly.
Îţi doreai treaba asta, îţi doreai viaţa lor.
Dar nu aşa cum am primit-o! Doamne, nu în felul ăsta.
Şi nu cu siguranţă alături de cineva care să nu mă iubească.
Dar am făcut-o.
Holly, încă te iubesc.
Stai, ai avut dreptate...
Doar ne-am prefăcut...
că suntem ei.
Pentru că aveam nevoie unul de celălalt să trecem prin asta.
Dar cum totul s-a terminat, nu mai e nevoie să ne prefacem.
E-n regulă, nu vreau să mă mai cert cu tine, te rog.
Mă întorc în Phoenix acum.
Văd că te descurci bine şi singură.
Lucrurile sunt în regulă şi fără mine aici.
La naiba.
Sărbători fericite tuturor.
Mi-a făcut plăcere să vă revăd.
Dacă treceţi prin Phoenix, nu vă fie frică să mă contactaţi.
Bine... Cina e pe masă.
Vă recomand să încercaţi umplutura. E delicioasă.
Are un sos special...
O să adoraţi sosul. Haideţi, înfulecaţi.
Haideţi, vă rog...
La masă, acum!
- Mulţumim de vizită. - Noapte bună, dragă.
Da, ştiu. A fost nasol.
Poate ne grăbim puţin.
E evident că încă mai ai sentimente pentru el, Holly.
Eu şi Messer abia ne-am înţeles cumva în cele mai bune circumstanţe
şi nu pot spune că au fost multe şi alea.
Eu şi soţia mea să ne fi certat aşa?
Am fi fost tot căsătoriţi.
Stii...
Înainte de tragedia prietenilor mei, erai genul de bărbat la care visam.
Îmi ardeam zilele cu gândul la imaginea ta, fără să-ţi ştiu numele încă.
Îmi va fi dor de voi.
Lenardo era un monstru timid.
Nu reuşea să sperie pe nimeni.
Nu avea 1642 de...
Mama.
Nu... Holly.
- Nu. Sunt Holly. - Mama.
Da, fetiţa mea.
Sunt mămica ta.
Adevărul este că, uneori,
o singură persoană se descurcă mai bine să le facă pe toate.
Fără orare, fără certuri...
Ştiu că nu e ideal,
dar de când părinţii înţeleg idealul, nu?
Bine, frumuşico.
Îmi cer scuze.
Nu pot face asta. Nu e bine deloc.
- E vreo problemă? - Da, sunt o proastă.
Trebuie să reprogramăm. Îmi pare rău, trebuie să ajung la aeroport.
Poftim?
Haide...
Ridică, răspunde...
Bună, eu sunt, Messer.
Lasă şi tu un mesaj deocheat.
Aş fi putut să mă întorc la întâlnire.
E ultima noastră întâlnire.
Sunt ocupată luna viitoare.
- Cum o ieşi, azi îi punem capăt. - Bine.
Dacă te grăbeşti, ar trebui să mergi mai repede decât restul maşinilor.
Dar mă observaţi, aşa că...
Observ că veţi pierde avionul. Deci, călcaţi-o!
Bine.
22 iulie 2010. Primi paşi.
Hei, unde te duci? Întoarce-te!
Ai o familie minunată.
Mulţumesc.
Doamnelor şi domnilor, pentru zborul 4315 se face îmbarcarea acum.
Bună. Am nevoie de 2 bilete
care îmi dau accesul oriunde în apropierea terminalului TS.
Cât de rapid se poate, vă rog.
Nu o să aştept în maşină.
Şi pantofii fetiţei, dnă.
Glumeşti? Sunt încălţări de bebeluş.
Dă-mi-o mie. Du-te.
Mulţumesc.
Ai alergat până acolo şi...
Credeam că atunci când am luat-o pe Sophie va fi...
ştii... în regulă.
Ştiu. Te-ai descurcat grozav. Întradevăr.
Nu-ţi fă griji în privinţa mea. O să fiu în regulă, serios. Eu...
- O am pe Sophie... - Da.
Şi... poate aşa trebuia să se întâmple. Aşa că...
Eu voi fi foarte nefericită...
Nu o să încep să plâng din nou.
- Ar trebui să o duc pe Sophie înăuntru. - Da.
- O să fii o mamă grozavă. - Mulţumesc.
O să-i anunţ pe cei de la Protecţia Copilului că ai aprobarea.
Mulţumesc. Mulţumesc.
- Capul sus! - Bine.
Îmi pare foarte rău că am plâns.
Nicio problemă, sunt obişnuită cu plânsul.
Bine.
În regulă...
Poftim. Vrei cheile?
Doar să nu le pierzi.
Dumnezeule, Messer!
- Dumnezeule! - Nu am vrut să te sperii.
Bine? Aveam cheia mea şi m-am gândit că eşti acasă cu Jeanine.
- Messer... - Te rog nu spune nimic. Ascultă doar.
Am realizat în cele din urmă de ce ne-au ales Peter şi Alison.
Nu pentru că îi cunoşteam cel mai bine,
ci pentru că noi împreună cu Sophie, cumva...
suntem o familie.
Aşa cum erau ei. Din cauza asta ne-au ales pe noi.
Când sunt plecat, nu îmi este dor de ea sau de tine, îmi este dor de noi.
Îmi este dor de familia noastră.
Ştiu că am început invers, ar trebui să cunoşti pe cineva,
să te îndrăgosteşti, apoi să ai un copil,
dar nu îmi pasă.
Nu-mi pasă cum s-a întâmplat, Holly, pentru că m-am îndrăgostit de tine.
- M-am îndrăgostit de familia noastră. - Messer...
Am fost la aeroport.
Plănuieşti o călătorie despre care eu nu ştiu?
Nu.
M-ai auzit când am spus că te iubesc? Pentru că o mai pot spune o dată.
Bine.
Te iubesc.
Subtitrarea: Avocatul31/al3x04/replicant
Când am auzit că eram însărcinată din nou, am plâns în continuu.
Şi am spus: "Scott, putem fi atât de ocupaţi?"
Nu poţi repeta ce am raspuns eu, nu? Nu este politicos.
Suntem... Ştii ce? Cred că are nevoie de un scutec nou.
- În regulă. - Mulţumesc.
- Eu, nu? Bine. - Da.
- Uite-l cum pleacă... - Bine, l-am luat.
- Poţi să-mi aduci o băutură rece? - Desigur.
- De ce n-am făcut deja asta? - Nu ştiu.
Fac loc...
- Hei. Prăjiturele? - Nu ştiu care sunt mai delicioase.
- Nu, mulţumesc. Încerc să slăbesc. - Bine.
Dă-mi una din aia! Au mai mult stafide.
- Ca o salată. - Da, o salată grozavă.
Trebuie un program de somn. Copiii mici trebuie culcaţi.
Sophie are o cerinţă pentru cea cu aprovizionarea.
- Tort. - Da?
Tort? Vrei tort?
Este simplu. Uşor de înţeles. Este...
Da. Mă ştii cum sunt. Simplă şi de înţeles.
- Bine... - Da!
- Nu o să faci ceva simplu, nu? - Nu.
Am mai făcut unul.
Dar are 2 ani...
Este pentru noi. Am împlinit un an.
- În regulă, iubito. - În regulă.
- Eşti gata? - Începem, Sophie!
În regulă.
- Uite... - Uite, tortul pentru petrecerea ta.
- La mulţi ani - La mulţi ani
- La mulţi ani, dragă Sophie - La mulţi ani, dragă Sophie
- La mulţi ani - La mulţi ani
- Da! - Da!
Subtitrarea: Avocatul31/al3x04/replicant Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro Sincronizarea: Dj Egmont / L0veGroup
Best watched using Open Subtitles MKV Player