Aceasta este o poveste simplă...
dar nu una usor de povestit.
Ca într-o fabulă, există în ea durere...
si ca o fabulă, e minunată si plină de fericire.
Cânt ceea ce văd. Nimic nu îmi scapă.
"Iată-mă," îi spun haosului.
"Sunt sclavul tău!" Şi el răspunde: "Bine."
"Pentru ce?" am spus.
Sunt liber în sfârsit! La ce e bună o mângâiere, când paradisul...
pe-acest om să-l posede a sosit?
Iată-mă, pregătit.
S-au dus trenurile, s-au dus frânele.
Şi nu mai rezist. Vino, dulce Bachus, ia-mă.
S-au dus frânele! S-au dus frânele!
Te-am auzit.
- Nu, chiar s-au dus! - Apasă frâna!
Nu recitai o poezie?
Nu merge!
Frână!
O să murim! Copacii!
Frână!
Vine regele!
Uite-l!
Sunt o grămadă de oameni în fată. Drept.
N-avem frâne!
N-avem frâne! La o parte!
Du-te la plimbare.
Altfel, o să ajungem abia mâine.
Am găsit surubul.
Cu ce te mai ajut?
Cu nimic. Lasă-mă zece minute singur.
Bine, Te las singur.
Vrei surubul din fată?
Nu, vreau să fiu singur.
Să strâng surubul Dacă-l găsesc?
Lasă-mă zece minute singur.
Mă duc să mă spăl pe mâini.
Fetită frumoasă! Cum merge treaba?
Ce faci?
Mama ta a pus toate astea aici?
Nu, proprietăreasa le-a pus.
E ca o piată? Arată minunat.
Cât costă? Câti ani ai?
- Cum te cheamă? - Eleonora.
Îmi pare bine de cunostintă. Sunt Printul Guido.
- Print? - Sunt un print, sigur că da.
Toate astea sunt ale mele.
Aici începe principatul printului.
O să numesc acest loc Addis Abeba.
O să schimb totul. Afară cu vacile, să vină cămilele.
Cămile?
Chiar si câtiva hipopotami.
Trebuie să plec. Mă întâlnesc cu printesa.
- Când? - Acum!
Bună dimineata, Printesă!
Ce sperietură. Era să mor. V-am lovit?
Niciodată nu m-am simtit mai bine.
Întotdeauna iesiti asa din casă?
Am vrut să ard cuibul acela de viespi, dar m-au întepat.
V-a întepat o viespe? Aici? Permiteti-mi.
Stati linistită, Printesă.
Veninul de viespe este foarte periculos.
Trebuie scos tot.
- Întindeti-vă. O să dureze o vreme. - Nu, multumesc.
- V-a întepat si în altă parte? - Nu, multumesc.
Ce loc minunat!
Zboară porumbei, din cer cad doamne. Mă mut aici!
Tot locul e al lui! Vrea să-l umple cu cămile! E print!
Exact.
Printul Guido La dispozitia dumneavoastră, Printesă.
Vin acum!
La revedere, atunci.
- Cum vă pot multumi? - Nu-i nevoie.
Dar dacă vreti într-adevăr să-mi multumiti...
Voi lua câteva ouă să-i fac o omletă bună tovarăsului meu.
Luati orice doriti. Totul e al dumneavoastră.
Multumesc!
O să iau două... sase. E în regulă? O să fac o omletă bună.
La revedere, Eleonora! Omagiile mele, Printesă.
La revedere.
Iată-mă, Ferruccio! Specialitatea serii: omletă!
Toate cămilele aici!
- Unde e casa asta? - Ia-o la stânga. Aproape am ajuns.
Unchiul tău doarme cu noi?
Nici vorbă. Locuieste în hotel de 30 de ani. E maître d'hotel.
Ne închiriază casa. El o foloseste doar ca depozit.
Uite-o! Am ajuns.
Acesta-i Robin Hood, calul unchiului.
Asta-i sareta unchiului si asta-i casa unchiului.
Şi înăuntru este unchiul meu.
Unchiule, iată-ne! Grăbeste-te, e târziu.
Iată-ne. S-a stricat masina!
Unchiule!
- Barbarii. - Cine erau?
- Barbari. - De ce n-ai strigat după ajutor?
Tăcerea e cel mai puternic strigăt.
El e prietenul tău poetul?
Da, mă numesc Ferruccio. Sunt si tapiter.
Asta este. Un depozit vechi plin de măruntisuri.
O pasiune veche... un măruntis în sine!.
La ce folosesc toate astea?
Puteti sta aici cât doriti. Nu-i usor să fii ospătar.
Acela e patul. Legenda spune că Garibaldi a dormit în el.
Nimic nu e mai necesar decât inutilul.
Barbarii.
Primăria e pe Via Sestani, prima la dreapta după colonade.
Aici e baia, echipată cu inventia domnului Bidet.
Aici sunt câteva cărti, printre care si "Viata lui Petrarca".
Bucătăria e aici înăuntru. Acesta e velocipedul, numit în mod comun bicicletă.
Trebuie să mă întorc la hotel. Am numai o cheie. N-o pierdeti.
Ce plăcere să te văd. Iată-mă, Robin Hood!
Ce unchi!
Uită-te!
Ce ti-am spus eu? Suntem la oras. Putem face orice vrem.
Dacă vrei să faci ceva, faci.
Vrei să-ti dai drumul? Vrei să strigi? Strigă!
Opreste-te! Ce-i cu tine, ai înnebunit?
Nu poti să te porti ca la tară.
Strigai ca un nebun. Nu-i voie să strigi!
Maria! Cheia!
Vezi? Nu-i voie să strigi.
Ai înteles? Dacă nu te-ai mai gândi atât de mult la poezie...
ti-ai face tatăl mai fericit si ai face mai multi bani decât el.
Asa-i, Oreste. Exact asta îi spun si eu.
Trebuie să devii om asezat!
Ce pălărie frumoasă. Cum îmi stă?
- Bine. Cum îmi stă? - Bine, dar e a mea.
Când încep lucrul?
Ai întârziat deja. Chiar acum!
Ia fotoliul acela si du-l în atelier.
- Acela? - Acela. Şi fii atent!
Bun. Mă duc acum la primărie. La revedere.
La revedere, si fiti copii cuminti...
pentru că trăim timpuri grele.
Foarte, foarte grele!
Timpuri grele?
De ce, ce simpatii politice ai?
Benito! Adolpho! Fiti cuminti!
Ce spuneai?
Spuneam, cum mai merg treburile?
La revedere, atunci.
Ai grijă! Îi rupi picioarele!
La revedere!
A plecat. Şi mi-a luat pălăria. Las' că-l găsesc eu.
Benito, vezi că-ti dau o palmă!
As dori să fac formalitătile pentru deschiderea unei librării.
- Durează mult? - Ani.
Atunci mai bine am face dosarul acum.
Mai întâi depuneti o cerere, si seful departamentului trebuie s-o semneze.
Era să sparg ouăle. Le am de ieri.
Am uitat de ele. Bine că nu s-au spart. Scrieti vă rog.
Subsemnatul, Guido Orefice...
- solicit aprobarea deschiderii... - Nu poate semna acum!
Ce se întâmplă?
Am nevoie de semnătura dumneavoastră să deschid o librărie.
- Domnisoară, ce se-ntâmplă? - Domnule Rodolfo, i-am spus.
-Doar o semnătură. - Nu pot.
Înlocuitorul meu va veni într-o oră. Cereti-i lui.
- N-am nevoie decât de o semnătură. - Aici închidem la unu!
E unu fără zece.
Depune o plângere.
E tare antipatic.
Ca să semneze hârtia, ca să fac dosarul, nu trebuia decât...
Acum trebuie să astept o oră să vină înlocuitorul.
Depun o plângere. Scrieti, "Subsemnatul..."
Ce lovitură!
V-ati lovit? Vă ajut eu.
Veniti aici. N-a fost intentionat.
Nu m-atingeti!
Puteti uita de librărie!
Nu, ouăle!
Ticălosule! Te omor!
La o parte!
Bună dimineata, Printesă.
Mă întreb dacă ne vom întâlni vreodată în picioare.
Scuzati-mă, dar trebuie să fug.
La revedere, Printesă!
- Pui. - E usor.
Se serveste întreg, cu spatele pe farfurie.
"Mi-l tăiati vă rog?" " Sigur."
Bag cutitul pe sub aripă si apoi iau pielita de pe pulpă.
Tai carnea de-a lungul pieptului.
- Dau la o parte aripile, pieptul si pielea. - Crab.
Floare la ureche, unchiule.
Bag aripa pe sub picior.
Dau piciorul la o parte. Desfac crabul, bag...
Crabul e un crustaceu.
Dau la o parte crusta... crustaceului.
Dau la o parte crusta si antenele. Cine ar mânca antenele?
Dau la o parte antenele, dau la o parte crabul.
N-a mai rămas nimic.
Crabul s-a terminat, dar avem un pui delicios.
Nu-mi mai aduc aminte cum se serveste crabul.
Se serveste asa cum e.
Nu-i nevoie să te atingi de el!
E prea usor. De-asta nu-mi mai aminteam.
- Continuă. - Comportamentul!
Fii pregătit. Nemiscat, asa.
"Ospătar?" "Da?"
Înapoi. Fii pregătit să servesti. Ospătar!
De ce mă cheamă doar pe mine?
Trebuie să mai fie si alti ospătari, nu-i asa?
Înclinarea! Nimica toată.
Mă aplec asa, în jos.
Uite asa, la 45 de grade, ca o sticlă de sampanie.
45 de grade, chiar 50, 55.
90 de grade. Un unghi drept. 180.
Cât de jos mă înclin? 180 de grade? Asa?
Gândeste-te la floarea soarelui. Se înclină după soare.
Dar dacă vezi unele care sunt prea aplecate...
înseamnă că sunt moarte!
Tu servesti. Dar nu esti un servitor.
A servi e o artă supremă.
Dumnezeu este primul servitor.
Dumnezeu îl serveste pe om, dar nu e servitorul omului.
- N-a fost nici-un nasture aici. - Nici nu trebuia să fie, prostutule.
Trebuie să-i duc masina înapoi lui Pop. Are nevoie de ea.
O duci peste vreo lună.
Nu, trebuie s-o duc cât mai repede. Ştii de ce?
De ce?
- Ce-i? Cât e ceasul? - Dormeai?
Binenteles că dormeam.
Ai adormit în timp ce vorbeai cu mine!
- Cum ai făcut? - Schopenhauer.
Cine?
Schopenhauer spune că prin puterea vointei, poti face orice.
"Sunt ceea ce vreau să fiu."
Acum vreau să dorm, asa că îmi spuneam...
"Dorm, dorm," si am adormit.
Fantastic. Şi simplu pe deasupra.
O să încerc si eu. Dorm, dorm, dorm...
Nu-ti mai misca mâinile. Doar nu esti prestidigitator.
E o chestiune de gândire. Serioasă, si în plus e nevoie de exercitiu.
Mai vorbim despre asta mâine.
Fantastic, totusi.
Scoală-te.
Ce mai e? Ce faci?
- Functionează! - Ce functionează?
Schopenhauer. Ştii ce ziceam? "Scoală-te."
Bam, si te-ai sculat. Teoria asta e incredibilă.
- Cum functionează? - Îmi strigai în ureche!
De-aia m-am sculat.
- Deci ar trebui s-o spun mai încet. - Nu trebuie s-o spui deloc!
E un lucru profund. Trebuie să-l gândesti.
De ce fugi? Stai încet!
Grăbeste-te. E târziu!
Maria, cheia!
În fiecare dimineată, aruncă cheia.
Uite-o!
Profesoara. Spune dacă nu-i frumoasă.
Am visat-o azi noapte. Vino cu mine. Te voi prezenta.
- Sfinte Sisoe! Stai nemiscat! - Ce-i?
Nu te misca!
Cel din masină. E ticălosul pe care s-au spart ouăle.
Mă omoară dacă mă vede. Fii bun.
- Ce face? - Vorbeste.
- Ce spune? - De unde să stiu?
- Ce face? - Îsi ia rămas bun.
Are o masină exact ca a mea! Uite-l!
Nu te misca. Mă omoară dacă mă vede!
Stai linistit, Ferruccio.
Bună dimineata, Printesă!
Iar dumneavoastră. Cum faceti?
Aceasta este printesa care mi-a căzut în brate din cer.
El este cel care ti-a supt întepătura din coapsă?
Da. Ne tot întâlnim asa. Ati apărut dintr-o dată.
Am putea să ne stabilim întâlnirile.
- Astă seară la 8:00? - Nu, e mai frumos asa.
Să mergem, Dora. Întârzii la scoală.
Sper să ne întâlnim din nou pe neasteptate.
La revedere, Printesă!
Ai văzut-o? E frumoasă, asa-i?
Îi place când apar pe neasteptate.
Nu pot să cred.
"Întunericul."
Esti un geniu!
"Cu cât e mai mare, cu atât se vede mai putin."
Solutia: întunericul.
Minunată. Dumneavoastră ati inventat-o?
Nu, dar tu ai rezolvat-o în cinci minute, iar eu în opt zile.
Întunericul!
Somon, salată si un pahar de vin alb.
Fii atent la asta, Guido.
Dacă-mi permiteti, e rândul meu.
Mi-a spus-o tata când eram copil.
"Albă ca Zăpada si piticii iau masa.
Cât de repede puteti ghici ceea ce ea oaspetilor le va servi?"
Pare rafinată.
Vreau s-o rezolv chiar acum.
- Mâncati mai întâi că altfel se răceste. - Nu mai mănânc. E prea târziu.
Salată, somon, vin alb. E usor.
Albă ca Zăpada...
si piticii.
- S-a închis bucătăria? - Nu mai e nimeni. De ce?
A sosit un domn de la Roma. De la Minister. Ar vrea să mănânce.
S-a închis bucătăria.
Păcat, ti-ar fi dat un bacsis bun.
Bucătăria e deschisă.
Poftiti înăuntru.
Domnule doctor, chiar nu mâncati nimic?
"Albă ca Zăpada si piticii..."
Ştiu că bucătăria s-a închis. Poate niste gustări reci.
- Totul e delicios. Ce anume doriti? - Ceva usor.
Bun, avem carne, un biftec suculent...
miel, rinichi, ficat gras împănat.
- Altceva, mai avem peste. - Peste.
Avem... calcan gras...
tipar împănat cu cârnati grasi în sos Grand Marnier...
sau somon slab...
Somon, dacă sunteti amabil.
- Garnitură? - Aveti si garnitură?
Sigur că da. Avem ciuperci foarte foarte prăjite...
cartofi garnisiti în unt Nancry cu cremă înspumată...
Nu aveti cumva o salată mică si usoară? Dacă nu, nimic.
O salată usoară? Păcat.
Pentru că ciupercile foarte foarte prăjite...
erau cu adevărat exceptionale. Deci, o salată usoară...
somon slab si un pahar de vin alb.
Perfect. Cât se poate de repede.
Fac tot posibilul.
"Cât de repede poti ghici ceea ce ea oaspetilor le va servi?"
Corect.
- "Albă ca Zăpada si piticii." - Noapte bună, domnule doctor.
Noapte bună, geniule.
Ce a zis? Albă ca Zăpada? Ce-i cu el, e beat?
E o ghicitoare. "Şapte minute."
"Şapte minute" e solutia. "Albă ca Zăpada si piticii."
Dacă sunt sapte pitici care cinează...
si ea serveste minuturi, asta înseamnă "sapte minute."
Domnul doctor Lessing e medic, o persoană foarte serioasă.
Dar e obsedat de ghicitori. Nu doarme noaptea din cauza lor.
Scuzati-mă. Şcoală "Francesco Petrarca".
Şcoala elementară? O scoală minunată O prietenă de-a mea predă acolo.
Nu e departe de aici. De ce?
Bun. Pot să dorm jumătate de oră mai mult.
Trebuie să mergeti la scoală mâine dimineată?
Da, sunt asteptat la 8:30.
Vă rog, copii, liniste! Atentie un moment.
În curând va sosi un inspector de la Roma.
Vreau să facem impresie bună.
Ascultati ce spune cu atentie si în liniste.
Ne va spune câteva lucruri foarte importante despre frumoasa noastră tară.
Doamnă directoare, a sosit inspectorul.
A sosit deja? A venit mai devreme!
Stai jos, Roberto!
În picioare!
Bună dimineata, Printesă.
Bună dimineata, domnule inspector. Eu sunt directoarea.
Acestia sunt profesorii nostri.
Bine.
De aceea...
De câti ani predati în această scoală districtuală?
Şaisprezece.
Sunteti la curent cu programa scolară...
aprobată de Minister în acest an?
Da.
Ati citit circulară cu privire la igiena copilului?
Binenteles.
Ce faceti duminică?
Vreau să spun, duminică e Sfânta Maria. Ce planuri aveti?
Merg la teatru.
- Ca să vedeti ce? - Offenbach.
Asa-i, se joacă Offenbach.
Bine. Deci...
Multumesc foarte mult, si la revedere. Am venit ca să...
Ştim.
După cum stiti, domnul inspector...
a venit de la Roma să ne vorbească despre manifestul rasist...
semnat de către cei mai iluminati oameni de stiintă italieni.
Dumnealui, si sunteti foarte onorati...
ne va demonstra că rasa noastră...
e o rasă superioară...
cea mai bună dintre toate.
Luati loc, copii.
Vă rog, domnule inspector.
- Rasa noastră... - E superioară.
Binenteles!
Rasa noastră e superioară.
Tocmai am sosit de la Roma...
ca să vin să vă spun pentru ca să stiti, copii...
că rasa noastră e superioară.
Am fost...
ales, de către oamenii de stiintă rasisti italieni...
să demonstrez...
cât de superioară e rasa noastră.
De ce m-au ales pe mine, copii?
E nevoie să vă spun?
Unde mai puteti găsi...
pe cineva mai frumos decât mine?
Exact, tocmai ati făcut liniste.
Aveti în fată un original de "rasă superioară"...
pur arian.
Copii.
Să începem cu ceea ce se spune: "Şi ce-i cu asta?"
Urechea. Uitati-vă la perfectiunea acestei urechi.
Pavilionul auricular stâng...
cu un clopotel atârnând la capăt.
Verificati. Cartilagiu mobil.
Flexibil.
Găsiti două urechi mai frumoase decât acestea si plec!
Dar trebuie să mi le arătati. În Franta visează să aibă asa ceva!
Copii, rasele există. Sigur că da!
Dar să continuăm. Vreau să vă arăt altceva.
Fiti atenti.
A spus inspector?
De la Roma?
Buricul!
Uitati-vă la acest buric! Ce nod!
Care nu poate fi desfăcut, nici măcar cu dintii!
Oamenii de stiintă rasisti au încercat. Nici-o sansă!
Acesta e un buric italian. E parte a rasei noastre!
Priviti acest trup!
Priviti acesti muschi: cepsi, bicepsi, tricepsi!
Priviti ce mai frumusete! Admirati această coapsă!
Priviti această miscare!
Domnilor!
Trebuie să-mi iau la revedere acum.
Trebuie să plec. pentru că am o întâlnire.
Voi face o iesire ariană si vă salut.
La revedere! Buricul!
Ne vedem la Venetia, Printesă.
Aud numai cu urechea aceasta.
Uită-te la mine, Printesă.
Sunt aici, jos.
Uită-te la mine, Printesă.
Întoarce-te, Printesă.
Întoarce-te, întoarce-te...
- Putem să luăm o înghetată cu ciocolată? - Da, dar să fie foarte repede.
De ce?
La opt trebuie să fim la prefect. Am fost invitati la cină.
- Unde? - La prefect.
Doamne, ai milă. Fă să nu fie adevărat.
- Altă cină la prefect? - Vine si mama ta.
Bingo!
Atunci hai să cinăm împreună.
Trecem după aceea pe la prefect pentru cafea.
Nu merg!
Bine, am înteles! Îi spun că nu mergem.
Vom fi doar noi doi.
- Bună seara, Rodolfo! - Bună seara, domnule prefect.
Ne vedem mai târziu la mine acasă. Vă astept la 8:00.
La 8:00 fix vom fi acolo.
Unde e? Ai văzut-o?
- Trebuie să fie aici. - Aici erati?
Să nu întârzii mâine dimineată, bine?
Ai scos materialele din masină?
E mătase. N-o strica. Fii foarte atent.
- Ce mai spectacol. - Minunat!
Perdelele acelea, sunt de la dumneavoastră?
Nu, probabil sunt de la vreun coleg.
Iar mi-a luat pălăria!
- Să mergem. - Nu vezi cum plouă?
- Du-te si adu masina. - Dar e aici la doi pasi, după colt.
Bine, asteaptă-mă aici.
Opresc în fată si claxonez.
Dă-mi cheile!
Nu cele de la casă! Cele de la masină!
Cheile de la masină? Esti nebun?
tine-l de vorbă, stii tu, pe ticălosul cu ouăle.
tine-l de vorbă cât poti de mult. Ne vedem diseară.
Dar în masină este... Condu încet!
Ai fi putut cel putin să vii să mă iei cu umbrela.
Dar n-ai pic de educatie. Uită-te în ce hal arăt.
Şi în plus, cina la prefect mă face asa nervoasă!
Ştiam eu. Am început să sughit.
Întotdeauna sughit când trebuie să fac ceva ce nu vreau.
N-ai înteles încă ce putin îmi trebuie ca să fiu fericită?
O înghetată cu ciocolată ajunge! chiar două!
O plimbare împreună si apoi ce-o fi o fi.
În loc de asta tu...
Bună dimineata, Printesă!
Dar e incredibil. Îmi datorati o explicatie.
Nu, dumneavoastră îmi datorati o explicatie!
Mă opresc sub un sopron si dumneavoastră îmi cădeti în brate din cer.
Cad de pe bicicletă si mă trezesc în brate la dumneavoastră.
Fac o inspectie la scoală, si acolo vă găsesc din nou pe dumneavoastră!
Îmi apăreti chiar si în vis.
Mă veti lăsa vreodată în pace? Trebuie că v-am căzut cu tronc.
Vă înteleg, dar...
Bine. Aici, mă dau bătut. Ati câstigat.
Unde să mergem, Printesă? La mare! Vă place marea?
Da, dar sunt asteptată la teatru. Duceti-mă înapoi.
Ce se întâmplă?
Printesă, stiti cumva cum să pornesc stergătoarele de parbriz?
Frânati!
Nu vă fie teamă! tineti-vă de mine!
S-a rupt!
De cât timp stiti să conduceti?
- De zece minute. - Am crezut că de mai putin timp.
- Nu se mai închide capota. - Iar usa nu se mai deschide.
Asteptati! Suntem blocati!
Iesim noi de aici. Am eu grijă.
Important este să nu vă udati.
Acoperiti-vă cu asta.
Luati-o. Iesim de aici imediat.
Mă ocup eu de tot.
Asa.
Pe aici, Printesă.
Asa! Pe aici!
E o baltă mare! O să vă udati la picioare! Asteptati!
Asa!
- Vă rog, Printesă. - Unde suntem?
Dar am mai fost deja aici.
- Eu si dumneavoastră? Când? - Nu vă amintiti?
În seara aceea când ploua...
si v-am făcut umbrelă dintr-o pernă!
A fost o seară minunată. Mi-am pus volanul pe umăr...
am făcut doi pasi de vals, si când m-am oprit în fata dumneavoastră...
m-ati sărutat.
Printesă, vă bate vântul la spate.
Depinde de persoană. Tata era asa.
Era capabil să mă facă să fac orice.
Mă întelegea. Ştia cum să mă ia.
Eram ca plastilina în mâinile lui.
Întodeauna, întotdeauna spuneam da.
Atunci, pentru toate comorile pe care le ascundeti...
există un sistem care deschide sipetul si vă face să spuneti da!
E mai usor decât credeti.
- Nu e nevoie decât de cheia potrivită. - Şi unde e cheia asta?
Doar cerul stie.
Se luminează.
Spuneati că...
cheia care vă face să spuneti da trebuie să vină din cer.
Da.
Bine, atunci încerc.
Poate că Sfânta Maria mi-o aruncă... Nu se stie niciodată.
Maria, cheia!
Asta e?
Chiar trebuie să mergeti acasă? Ce ziceti de-o înghetată de ciocolată?
- S-o luăm chiar acum. - Nu, nu acum.
- Dar când? - Nu stiu.
Să lăsăm cerul să decidă si asta?
Nu, lăsati-o pe Sfânta Maria în pace. N-o deranjati pentru o înghetată!
Nu, e mult prea important. Şi nu ne putem hotărî când s-o luăm.
Trebuie s-o întreb.
Maria, trimite pe cineva să ne spună...
în cât timp putem lua o înghetată cu ciocolată!
În sapte minute!
- Asta e casa mea. - Am trecut pe aici de mii de ori.
Şi întotdeauna m-am întrebat: Cine o fi locuind aici?
Vreau să-mi deschid magazinul chiar vis a vis.
- Librăria? - Da. Asa o să vă văd în fiecare zi.
La revedere.
Ati fost foarte drăgut cu mine. Tot ce vreau acum e o baie fierbinte.
Am uitat să vă spun...
Spune-ti.
Nici nu vă imaginati cât de mult as vrea să fac dragoste cu dumneavoastră.
Dar n-o voi spune niciodată nimănui, mai ales dumneavoastră.
Ar trebui să mă tortureze ca să mă facă s-o spun.
- Ce să spuneti? - Că vreau să fac dragoste cu dumneavoastră.
Nu doar o dată. De multe ori!
Dar n-o să v-o spun niciodată.
As fi nebun să vă spun că as face dragoste cu dumneavoastră acum...
chiar aici, pentru tot restul vietii mele.
Ar fi bine să fugiti, altfel vă udati. O să plouă iar.
Printesă.
- Sunteti complet ud. - Costumul nu face nimic.
Pălăria e cea care mă preocupă.
Am nevoie de o pălărie uscată, unde as putea găsi una?
Cum era? A, e usor!
Maria, trimite pe cineva cu o pălărie uscată pentru prietenul meu.
Bună seara, Printesă. La revedere.
- Scuzati-mă, unde este toaleta? - Drept si la stânga.
Dacă nu te scoli imediat...
jur pe memoria tatălui tău că nu mai vorbesc niciodată cu tine.
Toată viata mea!
Număr până la trei.
Dacă nu te scoli, te scol cu forta.
Fată cuminte.
Ştii cine se căsătoreste?
Nu ti-am spus? Ticălosul cu ouăle!
- Cu cine se căsătoreste? - Nu stiu.
Dar ea nici măcar n-a apărut încă.
Toată lumea asteaptă.
Te-am căutat peste tot!
- Unchiul tău. - Unchiul meu?
S-a întâmplat ceva. Vino!
Afară! Calul!
Ce-i asta?
E calul tău?
Ce priveliste! Ce au scris?
"Achtung, cal evreu."
Barbarii obisnuiti, vandali. E trist. Ce prostie.
"Cal evreu"!
Nu te supăra. Au făcut-o doar ca să...
Nu, n-au făcut-o doar "ca să." Au făcut-o "ca să."
Va trebui să te obisnuiesti, Guido.
- Vor începe si cu tine. - Cu mine?
Ce mi s-ar putea întâmpla?
Cel mult mă pot dezbrăca, picta în galben si scrie...
"Achtung, ospătar evreu."
Nici măcar n-am stiut că e un cal evreu.
Să mergem. O să-l curăt mâine dimineată.
Du-l înapoi în grajd.
Uite, acolo, în fata ta!
Asteaptă. O să-i fac o surpriză.
Vino. As vrea să-ti fac cunostintă cu Fido Giovanardi.
Domnule doctor Lessing! Unde plecati?
O telegramă urgentă. Trebuie să plec imediat la Berlin.
Ce-i cu florile astea?
Sunt pentru dumneavoastră. Cu ocazia plecării.
Voi lua una.
I-o duc sotiei: floarea lui Guido.
Mi-a făcut plăcere să discut cu tine.
Esti ospătarul cel mai ingenios...
pe care l-am cunoscut vreodată.
Multumesc. Dumneavoastră sunteti clientul cel mai cult pe care l-am servit.
Multumesc.
La revedere, domnule doctor Lessing.
Apropo.
"Dacă îmi spui pe nume...
nu mai sunt aici. Cine sunt eu?"
Dacă îmi spui pe nume, nu mai sunt aici.
Ce este? Ce a zis?
"Tăcerea!"
Foarte frumos. Dacă îi spui numele, nu mai este aici. Linistea.
Nu vorbesc despre Berlin, ci despre provincie. Imaginati-vă!
Clasa a treia. Ascultati problema asta.
Mi-o amintesc pentru că m-a socat.
Un nebun costă statul patru mărci pe zi.
Un handicapat, patru mărci si jumătate.
Un epileptic, trei mărci si jumătate.
Considerând că media este patru mărci...
si că sunt 300,000 pacienti, cât ar economisi statul...
dacă acesti indivizi ar fi eliminati?
Nu pot să cred!
Exact asta a fost si reactia mea.
Nu pot să cred că un copil de sapte ani...
poate rezolva o problemă de acest fel.
E un calcul complex. Proportii, procente.
Au nevoie de cel putin câteva cunostinte de algebră.
Asta e materie de liceu la noi.
Nu, ajunge o înmultire. Câti handicapati ati spus, 300.000?
300.000 înmultit cu patru.
Dacă îi omorâm pe toti, economisim 1.200.000 mărci pe zi.
- E usor! - Exact!
Dar dumneavoastră sunteti adult.
În Germania le cer să rezolve asta copiilor de sapte ani!
Într-adevăr o altă rasă.
"Bună dimineata, Printesă."
- Cum ai zis? - Uite aici, pe tort.
De ce ai împietrit aici? Să mergem!
Hai să dansăm.
Doar două vorbe. De acum o stiti cu totii deja...
Şi o stiti de câtiva ani.
Dora si cu mine ne-am născut pe aceeasi stradă.
Am mers la scoală împreună, am avut aceiasi prieteni.
Dora este doamna vietii mele...
si eu sunt omul vietii ei, de aceea...
am hotărât să ne căsătorim într-un an.
Sunteti cu totii invitati oficial pe 9 aprilie...
la biserica Santa Maria del Pellegrino.
Şi apoi vom sărbători până-n zori cu totii, chiar aici...
cu aceeasi bună dispozitie de acum.
Sărut-o! Sărut-o!
- Ce ti s-a-ntâmplat? - Nimic.
- Cum te simti? - Bine.
Cine a pus fotoliul ăsta aici?
Cum te simti?
- Bine. - Îmi pare rău.
- Nu m-am lovit. - Nu, vorbeam despre...
- Te distrezi bine? - Merge.
Du-te înapoi la masa ta.
Du-te. Mă descurc.
Cum te simti?
Bine! De ce întrebati asta cu totii? E ceva care nu merge?
Nu, totul e în regulă.
Dar... Du-te la bucătărie.
Bucătăria.
Au mutat totul astă seară.
Uite unde au pus bucătăria.
Biribo, biribe! Ghici cine e?
Sunt eu! Ce-i, te-ai molesit?
Domnisoară.
În sfârsit ne întâlnim, Dora.
Nu te-a prezentat niciodată. ti-a fost teamă, nu-i asa?
Acum nu mai e nevoie să vii la bordel cu noi!
Scuzati-mă dacă v-am deranjat. Felicitări si multă fericire.
Câine bătrân si viclean!
Ce băiat vesel!
Nu s-a întâmplat nimic. Strâng eu totul.
Scuzati-mă.
Printesă!
Sunteti si dumneavoastră aici?
Ia-mă de aici.
Şi acum, doamnelor si domnilor...
o surpriză magnifică oferită de directiunea hotelului.
Tortul etiopian!
Multumesc! Muzică, maestro!
- Felicitări. - Multumesc.
Vă rog, Printesă.
Dar dumneavoastră sunteti...
Repede, Printesă.
Dar acela...
Acela e ticălosul cu ouăle!
Ferruccio!
Cheile de la casă au rămas la el, ce porcărie!
Niste sârmă. Dacă găsesc niste sârmă pot să deschid.
Sunt un vrăjitor al sârmei. Tata m-a învătat.
Când eram mic făceam tot felul de jucării din sârmă.
Am deschis.
Giosue!
Să mergem. Altfel mama o să întârzie.
Mi-am pierdut tancul.
Nu-ti fă griji. Îl găsim noi.
Unde ai lăsat tancul?
- E pe scări. - Îl aduc eu.
tine bicicleta. Îl aduc eu.
Uite-l.
Să mergem.
- Mai repede, tati! - Mai încet!
Ai întârziat la scoală! Mai repede!
Uite un cal! Doi cai!
Nu mai sună clopotelul! Mă înnebuneste!
- Nu eu sun, ci Giosue. - Nu eu, tati!
Opreste! Lasă-mă jos!.
Am ajuns.
Ne vedem diseară.
Mergi repede, tati!
Cumpărăm asta pentru mama?
- Cât costă? - Cincisprezece lire.
E falsă. Probabil e o prăjitură falsă, ca si tancul tău.
Să mergem, Giosue.
" E interzisă intrarea...
evreilor si câinilor."
De ce evreii si câinii nu au voie să intre?
Pur si simplu nu vor că evreii sau câinii să intre.
Fiecare face ce vrea.
Uite acolo un magazin.
Acolo nu lasă spaniolii si caii înăuntru.
Mai încolo, e o farmacie.
Am fost ieri acolo cu un prieten chinez care are un cangur.
Am întrebat, "E voie?'"' Nu, nu vrem nici-un chinez sau cangur aici."
Le sunt antipatici. Ce pot să-ti spun?
Dar noi lăsăm pe toată lumea în librărie.
Nu. De mâine, scriem si noi.
- E ceva ce nu-ti place? - Păianjenii. tie?
Mie nu-mi plac vizigotii. De mâine vom scrie...
" E interzisă intrarea păianjenilor si vizigotilor."
M-am săturat de vizigotii ăstia.
Bună dimineata.
Totul e la jumătate de pret.
- Orefice Guido? - Eu sunt.
- Trebuie să veniti cu mine la prefectură. - Iar?
- A fost deja. - Să mergem.
De ce?
- Domnul acela e cu dumneavoastră? - Da. Să mergem.
Bine.
- Vin si eu tati. - Nu.
Tu stai aici. N-o să dureze mult, nu-i asa?
Doar un pic.
Giosue, să te porti bine cu clientii!
Mă întorc imediat.
- O iau pe aceasta. - Costă cinci lire.
Nu, scrie zece lire.
Totul e la jumătate de pret.
Dă-i asta mamei tale si spune-i că-i de la bunica.
N-o cunosc pe bunica.
- ti-ar plăcea s-o cunosti? - Da.
O vei cunoaste mâine.
- Mâine? - Da.
Pentru că mâine e ziua ta...
si bunica va veni si-ti va aduce un cadou frumos.
Un tanc nou?
Nu, o surpriză.
Dă-i scrisoarea mamei tale.
La revedere, Giosue.
Ai uitat restul, bunico.
Multumesc.
- În cât timp te întorci? - Cam într-o oră.
Trec pe la unchiul să văd
dacă aduce mâine ce a mai rămas la bucătărie.
- Şi ce a mai zis bunica? - Vine mâine.
Era si timpul!
MAGAZIN EVREU
- Ar trebui să faci baie. - Nu vreau să fac.
- Du-te să faci baie. - Am făcut vineri.
Are dreptate.
Iar tu schimbă-ti cămasa.
- Am schimbat-o joi! - Nu uita florile!
Sunt afară. Mă duc să le aduc.
- Vin si eu cu tine, tati! - Tu trebuie să faci baie, căposule!
Nu vreau să fac!
Grăbeste-te. Trebuie să merg s-o aduc pe bunica.
- Unde să pun florile? - Lasă-le acolo. Vin imediat.
Am făcut baie vineri!
Ştii unde e Giosue?
Trebuie să fie acolo.
Pui lucrurile acelea în ordine?
De ce nu-mi arăti florile? Sunt asa frumoase.
Sunt foarte frumoase. ti le aduc. Vrei să le vezi?
O să le fac să vină. Florilor, veniti!
Noptieră, vino!
Schopenhauer, vointă, vreau ca noptiera să vină aici.
Noptieră, vino.
Stai, noptieră!
Noptiera asta îmi pare foarte murdară.
Bună dimineata, Printesă!
Ştie deja să citească si să scrie?
- De un an. - Ai făcut o treabă bună.
Am ajuns.
Te ajut eu să cobori.
Nu, pot si singură.
Dora, ce e?
Am ajuns?
Nu, e o intersectie.
Îmi spui acum unde mergem?
Cum adică, unde?
M-ai întrebat de mii de ori. Mergem...
la locul acela... Cum se numeste?
Mergem...
Unde mergem?
Ce zi e astăzi? Azi e ziua ta!
Întotdeauna ai zis că ai vrea să faci o călătorie!
Mi-a luat luni ca să organizez totul.
Ştii unde mergem?
Nu pot să-ti spun. I-am promis mamei că n-o să spun.
Ştii cum e ea. O să se supere.
Îmi vine să râd.
Când eram mic, tata a organizat si pentru mine asa ceva.
A fost atât de... E asa amuzant!
Nu mă face să-ti spun. Vreau să vezi tu singur.
E o surpriză. Ştii, chiar e...
Chiar mă face să râd.
Mi-e somn, tati.
Dormi.
Unde mergem? Unde ne duc?
Cât e ceasul? Plecăm exact la timp.
Ce organizare!
- N-ai mai fost niciodată cu trenul, asa-i? - Nu. E frumos?
E foarte frumos!
Înăuntru totul e din lemn. Şi toată lumea stă în picioare. Nu-i nici-un scaun.
- Nu-i nici măcar un scaun? - Glumesti? Scaune în tren?
E clar că n-ai fost niciodată într-unul!
Nu, toată lumea stă îngrămădită în picioare.
Vezi coada asta? Am reusit să iau ultimele bilete!
Grăbeste-te, unchiule Eliseo. Nu vreau să ne spune, "Prea târziu.
E plin. Mergeti înapoi acasă."
Asteptati. Avem rezervare! Lăsati niste loc si pentru noi!
Uită-te la coada asta!
Am ajuns! Avem rezervare!
Multumesc!
- Vă pot ajuta? - S-a făcut o greseală.
Ce greseală?
Sotul meu si fiul meu sunt în trenul acela.
Cum se numeste sotul dumneavoastră?
Orefice Guido.
Orefice Giosue...
si Orefice Eliseo sunt si ei în trenul acela.
Nu e nici-o greseală.
Vreau să urc si eu în acel tren.
- Totul e gata. - Dă-le drumul atunci.
Gata, plecati!
Întoarceti-vă acasă, doamnă.
Vreau să urc în acel tren.
Vreau să urc în acel tren!
Uite-o pe mama!
Au oprit trenul ca s-o lase pe mama să urce.
Unchiule.
Esti multumit? Ai văzut ce-i împrejur? Esti obosit?
- Nu mi-a plăcut trenul. - Nici mie.
Înapoi mergem cu autobuzul.
La înapoiere noi luăm autobuzul! Cu scaune!
- Le-am spus. - E mai bine.
Ai văzut? Totul e organizat!
Ai văzut rândul ăsta? Lumea este ordonată ca să intre înăuntru!
- Toti vor să intre! - Ce joc e ăsta?
Ăsta e!
E jocul în care...
E jocul...
Noi toti suntem concurenti.
Totul e organizat. Jocul este...
Bărbatii sunt aici, femeile sunt dincolo.
Şi mai sunt soldatii. Ei ne dau programul.
E dificil. Nu-i deloc usor.
Dacă cineva greseste, e trimis imediat acasă.
Asta înseamnă că trebuie să fii foarte atent.
Dar dacă învingi, primesti premiul întâi!
Ce premiu e?
Premiul întâi!
- E un tanc. - Am deja unul.
Dar ăsta e un tanc adevărat! Nou nout!
Adevărat?
Da! N-am vrut să-ti spun.
Unde merge unchiul?
El e în altă echipă. Totul e organizat.
La revedere, unchiule!
Un tanc adevărat.
Ce ti-am spus?
Exceptional!
Ce mai loc!
Să ne grăbim, altfel ne ocupă locurile. Avem rezervare. Două locuri!
Permiteti!
Acolo e locul nostru!
Ăsta este patul nostru. O să ne închesuim.
E urât aici. Şi miroase. Vreau să merg la mama.
O să mergem!
- Mi-e foame! - O să mâncăm!
În plus sunt oameni răi aici! Care strigă!
Strigă pentru că toată lumea vrea premiul întâi. Trebuie să fie duri.
- Pot s-o văd pe mama? - Când se termină jocul.
Şi când se termină?
Trebuie să faci o mie de puncte.
Cine face o mie de puncte câstigă un tanc adevărat.
Nu te cred. Ne dau o gustare?
O gustare?
Să întrebăm. Aici suntem prieteni cu totii.
- Uite cine-i aici. Cum vă cheamă? - Bartolomeo.
Să vă întreb ceva.
A trecut deja cel care împarte pâinea cu gem?
Ce mizerie! L-am ratat cu o secundă!
Dar se întoarce, nu-i asa?
Se întoarce.
- Ce a zis? - Caută pe cineva care stie germană.
O să explice regulile din lagăr.
- Ştiti germană? - Nu.
Jocul începe acum. Cine e aici e aici, cine nu, nu.
Primul care face o mie de puncte câstigă. Premiul e un tanc adevărat!
Bravo lui!
În fiecare zi vom anunta cine conduce de la acel difuzor.
Cel care are cele mai putine puncte
trebuie să poarte un semn pe care scrie "măgar"...
aici pe spate.
Noi trebuie să-i jucăm pe cei răi de tot care strigă.
Cine se sperie, pierde puncte.
În trei cazuri se pierd toate punctele.
Unu, cei care plâng.
Doi, cei care vor să-si vadă mama.
Trei, cei cărora le e foame si vor o gustare.
Uitati-o!
E foarte usor să pierdeti puncte din cauza foamei.
Chiar ieri am pierdut 40 de puncte...
pentru că am insistat să cer pâine cu gem.
Gem de caise! El vroia de căpsuni.
Nu cereti acadele. Nu veti primi nici-una.
Le mâncăm noi pe toate!
Eu am mâncat ieri 20!
Ce mai dureri de burtă. Dar au fost bune.
Puteti fi siguri.
Scuzati-mă că trebuie să plec deja, dar mă joc de-a v-ati ascunselea.
Trebuie să plec că altfel or să mă găsească.
Nu mă întrebati nimic. Întrebati-l pe Bartolomeo. El stie tot.
Nu uitati să-mi spuneti si mie ce a zis.
O mie de puncte?
ti-am spus eu că o să ne distrăm!
Tipii ăstia sunt nebuni!
Asta cântăreste o sută de kg! Şi sunt 3,000 de grade aici!
Vittorino, nu mai pot!
- Deja după prima? - Ce, mai sunt si altele?
Asta facem până diseară!
Bartolomeo, ce s-a întâmplat? Unde te duc?
La infirmerie. M-am rănit la mână.
O să murim!
Nu mai pot s-o duc! O las jos.
O să le spun că nu mai pot. Ce pot să-mi facă?
Să te omoare!
- Unde trebuie s-o duc? - Acolo jos.
Ce porcărie! N-o să reusesc!
Trebuie să fie 10.000 de grade aici!
Tati!
Uite aici! Vezi? Frumos, nu-i asa?
Ne-am înscris.
Când am ajuns la înscrieri...
arbitrul era acolo si a spus...
" Nu, nici dumneavoastră, nici fiul nu sunteti pe listă.
Nu ati plătit taxa."
Am simtit că lesin.
A zis, "Puteti să vă întoarceti acasă." Am spus, " Nu, acasă mergeti dumneavoastră!
Giosue si cu mine suntem înscrisi.
Dati-mi numărul!" De fapt, mi-au dat unul. Uite-l.
Pentru sigurantă, a trebuit să-l pun si aici.
Vezi în ce loc frumos...
te-a adus tati?
Te-ai jucat cu ceilalti copii?
Da, dar copiii nu stiu regulile.
Au spus că nu-i adevărat că premiul întâi e un tanc.
Şi că nu trebuie să facem puncte.
Şi tu ai crezut? Sunt vicleni ca vulpile.
Vor să câstige ei! Glumesti?
Nu-i nici-un tanc? Să nu-i crezi!
Câte puncte am făcut azi?
50.
48. Mi-au luat două puncte pentru că...
m-am împiedicat când...
jucam sotron.
Am...
râs ca nebunii azi! Am murit de râs!
Ne-am distrat grozav!
Abia astept să o iau mâine de la capăt!
Şotron, lapte gros si "Păsărică mută-ti cuibul".
Toate jocurile. Nici nu mi le mai amintesc pe toate.
"Sunteti obsedati! Opriti-vă! Am obosit!" le-am spus.
Ascultă.
- Ai mâncat ceva? - Da, dar n-am cerut o gustare.
Bravo! Asta înseamnă că si tu ai făcut 12 puncte!
48 pentru mine, 12 pentru tine.
60.
Uite ce primesti când ajungi la 60 de puncte.
O bucată de pâine, fără gem.
tine, mănânc-o.
- 60 de puncte înseamnă mult? - Glumesti?
Sigur că-i mult!
Uite cine a venit! Bartolomeo!
Cum e?
Mai rău decât atât... Mi-au dat 20.
Am făcut mai mult decât el.
Nu-i spune. Suntem în frunte!
V-am mai spus: fără copii sau bătrâne!
Înapoi înăuntru! Voi nu lucrati!
Restul, jos!
Haideti, fetelor, repede. Haideti. Pe aici!
Asta e nouă. A învătat repede.
Cea de la usă, părea drăgută când a venit.
E cea mai rea dintre toate!
Cel putin n-a trimis bătrânele si copiii să lucreze.
Pe bătrâni si copii nu-i trimit la lucru pentru că îi omoară!
Într-una din zilele astea îi cheamă să facă dus.
"Copii, la dusuri!"
Atâta doar, că le fac dus acolo în camera de gazare.
Jos!
Cum să fac?
Vittorino!
Unde au găsit toate nicovalele astea?
Tati!
Ce faci aici? Nu poti rămâne aici!
Pleacă!
De ce nu esti cu ceilalti copii?
Pentru că au spus...
că toti copiii trebuie să facă dus azi, si eu nu vreau să fac.
- Du-te să faci dus! - Nu!
Nu mă duc.
Du-te să faci dus!
Ce faci acolo, tati?
Facem... tancul.
Construim tancul. Suntem încă la roti.
Suntem în întârziere.
Nu poti să stai aici. Du-te să faci dus!
Nu vreau! Nu vreau!
Căposule! Te spun la mama! Ai pierdut zece puncte!
Ascunde-te acolo. Când termin mergem împreună.
Nu lăsa pe nimeni să te vadă!
O să te distrezi.
Totul!
Scoateti-vă toate hainele!. Agătati-le aici!
Le puteti lua după dus.
Avansati!
tineti minte numerele ca să luati hainele înapoi!
Femeile si copiii fac dus împreună.
V-ati lovit?
Multumesc, Bartolomeo.
De acum înainte, trebuie să stai ascuns aici toată ziua.
Dacă te vede cineva s-a terminat. Suntem descalificati.
Ce trebuie să fac?
Nimic. Trebuie să stai. Vittorino, ajută-mă.
Trebuie să stai ascuns aici toată ziua.
Nu lăsa pe nimeni să te vadă, mai ales pe oamenii cei răi care urlă.
tine minte.
Ascunde-te!
Asta-i partea cea mai grea.
Dacă facem asta bine, tancul e al nostru. Valorează 120 de puncte pe zi.
O să te iau cu mine. O să te ascund. Tu ai dispărut.
Cine te-a mai văzut până acum? Cine esti? Unde e?
Ai înteles?
Te-am văzut!
Bravo!
E cineva aici? Deranjez?
Vino!
Repede ca gândul!
Bună dimineata, Printesă!
Astă noapte, te-am visat toată noaptea!
Mergeam la cinema. Purtai costumul acela roz...
care îmi place mie.
Nu mă gândesc decât la tine, Printesă.
Tot timpul mă gândesc la tine. Şi acum...
Mama!
Tati mă căra în roabă, dar nu stie s-o conducă!
Şi ne prăpădim de râs!
Suntem primii! Câte puncte avem astăzi, tati?
Fugi! Oamenii cei răi care strigă sunt în spatele nostru!
- Unde? - Acolo! Vino!
S-au uscat?
S-au uscat.
tine.
Îmbracă-te.
Ce s-a întâmplat cu Vittorino, Alfonso si ceilalti?
N-au reusit.
"Dacă-mi spui numele, nu mai sunt aici."
Linistea.
Eram îngrijorat. Ce s-a întâmplat?
Sunt pe jumătate nebuni!
Cel care face verificările, căpitanul...
E un prieten de-al meu. L-am cunoscut pe când eram ospătar.
Mi-a spus că vor avea o cină cu toti oficialii si sotiile lor.
M-a întrebat dacă vreau să servesc la cină asta.
Poate vrea să mă ajute. El ne-ar putea scoate de aici.
L-ai văzut pe Giosue?
Cum adică, nu?
Ce faci? Vino!
- Nu. - ti-am spus să vii.
Nu? Iesi afară!
Vino! Ia te uită. Te-ai murdărit tot.
Unde ai fost?
A trebuit să termin partida de remi.
Fac nasturi si săpun din noi.
- Ce tot spui? - Ne ard pe toti în cuptor.
Cine ti-a spus asa ceva?
Un om care plângea. A zis că ne fac nasturi si săpun.
Ai căzut în plasă?
Iar?
Am crezut că esti un băiat istet... inteligent.
Nasturi si săpun din oameni? Asta e poanta zilei!
Şi tu ai crezut?
Gândeste-te. Mâine dimineată, mă spăl pe mâini cu Bartolomeo...
o săpuneală bună.
Apoi mă închei la cămasă cu Francesco.
Ce mizerie!
Uite! Mi-a căzut Giorgio!
Arată ca o persoană?
Haide! Te necăjeau! Şi tu ai crezut!
Şi ce altceva ti-au mai spus?
Că ne coc în cuptor.
Ne ard în cuptor.
Şi ai crezut si asta! Chiar înghiti orice!
Am mai auzit de cuptor de lemne...
dar cuptor de oameni n-am mai văzut.
"Îmi mai trebuie lemne!" "tine avocatul ăsta!"
"Avocatul ăsta nu arde. E prea verde.
Uite ce fum face!"
Nasturi, săpun, ne ard în cuptoare.
Să discutăm serios.
Mâine dimineată am o cursă în saci cu oamenii aceia răi.
Ajunge tati. Vreau acasă.
- Acum? - Chiar acum.
Acum plouă. O să faci febră 40!
Nu-mi pasă. Să mergem.
Bine. Dacă vrei să mergem...
Să strâng lucrurile si apoi plecăm.
- Putem să plecăm? - Sigur că da.
Tu ce-ai crezut, că tin oamenii cu forta aici?
Am auzit-o si pe-asta.
N-ar fi frumos? Să mergem. Ne facem valiza...
si plecăm.
Păcat. Eram primii. Dar acum ne retragem. Ne scoate de pe listă.
Alt copil o să câstige tancul cel adevărat.
Nu mai sunt alti copii. Am rămas singur.
Nu mai sunt copii? E plin de copii!
Şi unde sunt?
Se ascund toti. Nimeni n-are voie să-i vadă.
- E un joc serios! - Eu nu înteleg jocul ăsta.
Câte puncte avem?
687.
ti-am spus de o mie de ori.
Să mergem, totusi.
- Suntem primii, dar dacă vrei... - Suntem primii?
Suntem primii, ti-am mai spus. Dar renuntăm dacă asa vrei.
Am văzut ieri clasamentul. Dar o să mergem.
La revedere, Bartolomeo. Giosue si cu mine plecăm.
Ne-am săturat.
Tancul e gata. L-am terminat.
Să cureti bujiile înainte să-l pornesti.
Trage socul...
că altfel o să se blocheze tunul cu rotile.
Şi mitralieră. Ai văzut ce bine arată? A iesit reusită!
Trage frâna de mână înainte să pornesti! Noi plecăm.
Giosue vrea să ne retragem.
Am fi putut merge înapoi în curând cu un tanc, dar mergem azi cu autobuzul.
Giosue si cu mine plecăm. La revedere tuturor!
Ne-am săturat de locul ăsta.
Să mergem că altfel pierdem autobuzul.
Să mergem, Giosue.
Plouă. O să fac febră 40!
Sunt eu, tata!
Trebuie să-ti spun ceva important! Vino!
De azi dimineată îmi scapă tâlharul ăsta.
- Chiar e un copil? - Cred că sunt două mii!
Sunt ca soarecii. Se ascund peste tot!
Blestematii ăstia vor tancul nostru! Stai!
Asteaptă.
Am impresia că l-am văzut.
Cred că e pe-aproape.
Uite. Du-te să vezi dacă nu se ascunde înăuntru.
Eu te astept aici.
Stau de pază.
Tati, e aici!
- Cum arată? Blond? - Da.
El e. Îl cheamă... Schwanz.
De trei săptămâni stă înăuntru.
Era al doilea în clasament. Acum l-am eliminat!
Mai devreme sau mai târziu, o să-i găsesc si pe ceilalti.
- Câti mai sunt? - Un viespar, uite asa.
Toti stau ascunsi.
- Uite, tati! - Acolo e o ascunzătoare!
Ăsta, ăsta, ăsta! Sunteti eliminati! Să mergem.
- Porcăria! Ne-a văzut! - Suntem eliminati?
Vine să te ia pe tine.
Acum începe jocul de-a tăcutul.
Nu mai ai voie să vorbesti.
Jură!
- Jură! - Jur.
Toti vorbesc ciudat. Nu poti întelege nimic.
Dacă trecem si prin asta, premiul întâi e al nostru.
Îi adună pe cei care sunt pe primele locuri. E jocul de-a tăcutul.
Nici-un cuvânt, ai înteles?
De ce esti aici cu copiii?
Taci! Nu ai voie să vorbesti.
Jur.
Trebuie să-ti vorbesc. Foarte important.
- Unde? Când? - O să-ti fac semn. Mai târziu.
Multumesc.
ti-am spus să nu vorbesti cu copiii.
Domnule doctor, sotia mea este si ea aici.
Încet.
Mănâncă încet. Să nu ti se facă rău.
Suntem în frunte. S-ar putea să plecăm mai devreme.
Jocul se termină mai devreme.
Să nu gresesti acum când suntem în frunte.
Încet.
Asa. Fii atent.
" Gras, gras, urât, urât, complet galben în realitate.
Dacă mă întrebi ce sunt...
Îti răspund, 'Mac, mac, mac.'
Când mă plimb fac, 'Po po'.
Cine sunt? Haide spune-mi."
Bobocul, asa-i?
E bobocul?
Nu-i adevărat!
Mi-a trimis-o un prieten veterinar din Viena.
Şi nu pot să i-o trimit pe a mea...
până când n-o rezolv pe asta.
M-am gândit...
la ornitorinc...
dar nu face, "Mac, mac, mac."
Ornitorincul face...
Am tradus-o în italiană pentru tine astă noapte.
Ei, ce zici?
Totul indică un boboc.
Ajută-mă.
Pentru numele lui Dumnezeu...
ajută-mă.
Nu mai pot să dorm.
E bobocul!
Vino aici!
- Mi-e somn. - Vino Giosue.
Unde suntem aici?
Am gresit strada.
Giosue, dormi. Asa, vise frumoase.
Poate că totul nu-i decât un vis!
Visăm, Giosue.
Mâine dimineată o să ne scoale mama...
si o să ne dea două cesti cu lapte si biscuiti.
Mai întâi, o să mâncăm.
apoi o să fac dragoste cu ea de două sau trei ori...
dacă pot.
Scuze, Bartolomeo.
I-au chemat pe ofiterii aceia de 20 de ori. Pun pariu că au fugit.
- Ai înteles si altceva? - E clar ca lumina zilei.
S-a terminat războiul. Vor să fugă.
Unde se duc camioanele alea?
Important e să nu ajungi într-unul din camioane.
Pleacă pline si se întorc goale.
Ai înteles unde se duc?
Şi femeile? Ce se întâmplă?
Să iesim din barăci si s-o stergem.
Nici măcar nu trebuie să ne facem valiza!
Am auzit numai câini si mitraliere.
- Vor să curete tot. - Eu plec.
Ne vedem în Viareggio. Facem o fabrică de nicovale!
Pe curând, băieti. Eu plec.
Vino să vezi.
Uite ce supărati sunt! Înfuriati!
Vezi? Te caută.
Numai pe tine. Totul e din cauza ta!
Ai rămas ultimul! Ultimul pe care trebuie să-l găsească!
Te caută până si sub pietre!
Mâine dimineată se termină jocul. Şi se face premierea.
Dacă nu te găsesc noaptea asta, primim 60 de puncte!
Câte puncte avem?
940 de puncte. Plus 60?
- O mie! - Primul loc! Şi câstigăm!
Cum te mai caută înfuriati.
Nici-o greseală în noaptea asta.
- Ascunde-te în cutia aceea, repede! - Schwanz e înăuntru.
Cine?
Băiatul cel blond.
L-au prins ieri. Şi l-au eliminat.
E ascunzătoarea cea mai sigură. Nimeni n-o să se uite.
Să mergem, repede ca fulgerul. Haide!
Înăuntru!
Ia si pătura în caz că ti-e frig.
Mă întorc repede.
O să-i îndrum în altă directie. Cred că l-am văzut acolo!
Tati, m-ai speriat de moarte!
Dă-mi pătura. ti-e frig?
Atunci dă-mi si puloverul.
O să-l arunc într-un tufis să-i pun pe o pistă falsă.
Te caută peste tot!
Toată lumea strigă, "Unde e Giosue?"
Sunt asa de înfuriati încât înjură.
N-o să te găsească nimeni. Pe curând atunci. Mă întorc repede.
Ascultă...
dacă întârzii mult de tot...
nu te misca.
Nu iesi. Poti să iesi...
numai când se face complet liniste...
si nu mai vezi pe nimeni, pentru sigurantă.
Repetă!
Nu ies decât când nu mai e nimeni.
Bravo, căposule.
Pleacă!
Du-te, câine!
Du-te câine!
Pleacă.
Bravo, Ferruccio.
Functionează.
E cineva care se numeste Dora?
Dora, esti aici? Sunt Guido.
Ştiu că e cineva ascuns aici. Este vreo Dora aici?
E italiancă. E sotia mea.
Da, este o Dora aici.
Dora, sunt eu!
Nu e ea! Mai este o altă Dora?
Săriti din camion cât de repede puteti!
Iesiti de-acolo!. Săriti!
E adevărat!
Mama!
Aceasta e povestea mea.
Acesta e sacrificiul pe care l-a făcut tatăl meu.
Acesta a fost cadoul său pentru mine.
- Am învins! - Da, am învins!
O mie de puncte ca să ne prăpădim de râs!
Am terminat primii! Ne întoarcem acasă cu tancul!
Am învins!
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania