Evident, calculasem greşit câteva lucruri.
Eddie!
Stiu că eşti acolo înăuntru.
De ce în momentul în care viaţa ta îti întrece cele mai sălbatice vise
apare un cuţit în spatele tău?
Ei bine...
o să vă spun un lucru.
Nu o să-i las niciodată să mă atingă.
Vecinul meu...
probabil a deschis uşa să se plângă de zgomot.
O să mori, Eddie!
Nu ai ce sa faci!
Pentru un tip cu un IQ de patru cifre,
trebuie să fi omis ceva.
Nu omisesem mult.
Fusesem foarte aproape să am un impact asupra lumii.
Acum singurul lucru asupra căruia o să am un impact,
era trotuarul.
Subtitrarea: Kprice/Avocatul31 Subtitrări-Noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Îl vedeţi pe tipul acela?
Aşa eram eu, nu cu mult timp în urmă.
Ce fel de om care n-are probleme cu alcoolul sau drogurile arată aşa?
Doar un scriitor.
E destul de ciudat, dar nimeni nu credea că am un contract pentru o carte.
Era deghizată în roman S.F., dar de fapt era propriul meu manifest
despre indivizii secolului XXI.
Creez o societate utopică în care toţi suntem un pic...
Chiar este...
Azi era ziua în care îi voi demonstra ce pot.
Începem...
Va fi grozavă.
Nu trebuie decât să investesc timp, să rămân în cameră.
Acesta este conceptul cheie.
Să nu pleci din cameră!
Au trecut câteva săptămâni aşa,
poate chiar câteva luni.
Cel puţin încă o aveam pe Lindy.
Pur şi simplu?
Haide, Eddie...
Nu prea este o surpriză...
Sunt surprins.
Hai să nu facem asta.
Voi preda 90 de pagini mâine sau vineri.
Aşteaptă să vezi ce spune.
- Eddie! - Ce?
Ştiu cum este.
Sunt... am fost iubita ta.
Cuvântul acela nu poate descrie ce însemni pentru mine.
Parteneră? Amantă?
Concubină. Iubită.
Servitoare. Bancă.
Chiar şi aşa,
ce-i al meu e şi al tău.
Ştii că vreau să-mi petrec restul vieţii alături de tine.
- De fapt, mă gândeam c-ar trebui... - Nu mă cere de soţie!
De ce nu?
Pentru că ţi-a ieşit foarte "bine" data trecută.
Este adevărat, am mai fost însurat, imediat după facultate, cu Melissa.
Da!
Pentru scurt timp.
Nu merge.
Deşi tot ce ai spus este adevărat, încă te iubesc.
Trebuie să mă întorc la lucru.
Nici măcar nu mi-ai spus ce s-a întâmplat.
- L-am obţinut. - Da?
Da, sunt editor.
Voi avea propria mea asistentă. Îţi vine să crezi?
Da, sigur că te cred. Meriţi asta.
Mulţumesc.
Pa.
Avea dreptate. De ce să insistăm?
Era evident că-mi ratasem şansa.
Ştiam amândoi pe ce contam.
Pe partea de jos a patului etajat din dormitorul copilăriei mele din Jersey.
Tatăl meu ar fi bucuros să mă iniţieze
în provocatorul domeniu al inventarierii resurselor dentare.
Eddie Morra!
Dintre toate relaţiile inutile, uitate şi puse la naftalină,
e vreuna mai inutilă decât cea cu fostul cumnat?
Sfinte Sisoe, omule! Cât a trecut, 9 ani?
Eşti bine? Arăţi ca şi cum ai locui pe stradă.
Ce mai faci?
Nu prea multe. Adică...
Scriu... scriu destul de mult.
Încă mai încerci să scrii?
Am un contract pentru o carte.
- Serios? Grozav! - Da.
Dar tu? Tot trafic faci?
- Arăt de parc-aş face trafic încă? - Nu.
Hai să bem ceva. Vreau să-mi povesteşti despre carte.
Ştiu şi eu? E ora două după amiază.
Te-a împiedicat vreodată asta?
Bine...
- Deci... - Ce mai face Melissa?
- Poftim. - Mulţumesc.
N-am de unde să ştiu, nu prea ne vedem.
S-a mutat în nord.
Se ocupă cu vânzări pe internet.
Are doi copii.
Doi copii... Cine-i soţul?
Unu care a părăsit-o, dacă chiar vrei să ştii.
Ce-ţi pasă, omule?
Aţi fost căsătoriţi vreo 5 minute.
Nu vreau să vorbesc despre ea. Vreau să discut despre tine.
Povesteşte-mi despre carte. Cum merge?
Sunt cam în urmă cu cartea,
dar mă gândesc la ea zi şi noapte, dacă chiar vrei să ştii.
- Cât ai scris din ea? - Nici măcar un cuvânt.
- Probleme de creativitate? - Da.
Cred că te-aş putea ajuta cu asta.
Doar de data asta.
Nu, nu, nu...
Nici măcar nu ştii ce este.
- Încă faci trafic. - Frăţioare, sunt la ani lumină distanţă.
Am făcut consultanţă pentru o companie farmaceutică.
Pentru un laborator magic care falsifică viagra. Fii serios.
Ba nu, este un produs exclusivist.
Va ieşi pe piaţă anul viitor.
E testat clinic şi are aprobare FDA.
Bine, doar de curiozitate, atât.
Dă-mi să văd.
Ce conţine?
Au identificat anumiţi receptori din creier
care activează anumite circuite.
Se spune că folosim doar 20% din creier.
Pastila asta...
permite acces total.
Vernon, uită-te la mine. Mă crezi idiot?
Sunt falit, deprimat.
Nu cred că viaţa mi se va schimba în bine
luând o pastilă minune.
Da. Când?
Spune-i că nu putem face asta.
Ba nu. Spune-i.
Nu, acum!
Mă tem că trebuie să plec, Eddie.
Dar vreau să ne mai vedem. Sună-mă.
E din partea firmei.
N-o vreau.
Nu fi ingrat.
Ştii cât costă? 800$ bucata.
Cu plăcere.
În drum spre casă m-am gândit la Melissa.
Cum să fie şi ea o ratată? Era foarte isteaţă.
Mai isteaţă decât toţi cei din jurul ei.
Evident, exista o legătură directă între acest Eddie,
uşor ameţit la ora 15:00 şi un alt Eddie,
care voma pe biroul şefului
sau fura Percocet de la o mătuşă aflată pe moarte.
Cine ar putea-o învinovăţi pe Lindy pentru că m-a părăsit?
La urma urmelor, cât de rău poate fi?
Nu vreau să văd pe nimeni.
Mai ales pe meschina soţie a proprietarului.
- Valerie, marţi... - Ajunge, da?
Steve se ocupă de chirie, poţi să-l duci cu vorba pe el.
Dintr-o dată am avut un motiv în plus să mă îndepărtez de ea.
Înghiţisem prosteşte o substanţă.
Plăteşte naibii chiria!
Aflasem extrem de puţine informaţii de la Vernon despre efectele medicamentului.
Şi dacă erai mesager pe bicicletă şi tot făceai rost de bani. Serios.
Dacă era un halucinogen?
E jalnic!
Doamne, dacă o ascultam în timp ce aş fi fost drogat,
m-aş fi aruncat pe geam.
Alo? Mă asculţi?
Ai înţeles? O să ajungi în stradă!
Şi am simţit.
Fusesem orb, iar acum vedeam.
- Ce este? - Poftim?
Nu mă placi, dar nu te învinovăţesc.
Mă consideri un ratat care nu-şi plăteşte chiria şi profită de soţul tău.
Ţi-ai dori să-mi zbor creierii,
însă existenţa mea n-ar trebui să te deranjeze aşa tare.
- Ce este? - Nu-i treaba ta!
S-a întâmplat ceva la Facultatea de Drept?
De unde ştii că sunt la Facultatea de Drept?
De obicei oamenii nu cară după ei
cărţi academice despre sistemul de justiţie al Curţii supreme.
Ciudatule! M-ai urmărit.
Ba nu, ţi-am văzut cartea.
Ai văzut doar cotorul. De unde ai ştiut?
O mai văzusem. Acum 12 ani, la facultate.
Stând pe canapeaua unei îndrumătoare încercând să o pun.
Aşteptând-o să se întoarcă de la baie şi sperând că are un prezervativ.
Cumva, subconştientul meu şi-a amintit asta.
O amintire de care nici măcar nu ştiam.
A fost acolo tot timpul, şi tot ceea ce aveam nevoie era accesul la ea.
Dacă scrii o lucrare, nu aia este cartea pe care aş folosi-o.
Cine te-a întrebat pe tine?
Hasting are propria sa istorie. De acolo aş începe.
Un punct de vedere interesant, deşi tipul ăsta a fost un idiot,
ceea ce cu siguranţă întăreşte teoria
că unul dintre funcţionarii pe care i-a concediat
a scris de fapt opiniile majore ale acestui tip.
Dacă iei legătura cu fii funcţionarului, le-ar plăcea să vorbească cu tine
despre tatăl lor.
Asta ţi-ar oferi ceva ce nu are nimeni altcineva...
Informaţii dintr-o emisiune despre un muzeu,
din nişte articole citite pe jumătate
dintr-un documentar PBS, toate se adunau
în lobul meu frontal, contopindu-se într-un cocktail scânteietor de informaţii utile.
Nu a avut nicio şansă.
Care sunt sugestiile tale?
Am lucrat şi la lucrarea ei.
În 45 de minute, a fost o capodoperă.
A fost încântată.
Acasă... dar nu putea fi casa mea, nu?
Cine ar trăi în felul ăsta?
Primul meu gând a fost să dau foc apartamentului.
Dar, sănătatea psihică a prevalat.
Ce era medicamentul ăsta? Nu puteam sta în dezordine sub influenţa lui,
nu fumasem nicio ţigară în şase ore, nici măcar nu mâncasem.
Aşadar, sunt plin de energie şi ordonat? Ce era asta?
Un medicament pentru oameni care voiau să aibă o memorie foarte bună?
Nu eram drogat, nu eram energizat,
eram doar limpede, ştiam ceea ce trebuie să fac şi cum să o fac.
În dimineaţa următoare, mi-am sondat puţin creierul.
Niciun val de inteligenţă sclipitoare nu m-a întâmpinat.
Pe scurt, eram tot eu, cel vechi.
Dar ceva a rămas.
- Glumeşti. - Nu.
- Au apărut cuvinte pe hârtie... - Da.
- Scrise de către tine? - Tot ce-ţi cer este să citeşti trei pagini.
Citeşte doar trei pagini în ora următoare
şi dacă nu vrei să continui să citeşti, îţi restitui avansul.
- Bine. - În regulă Eddie.
Eddie, sună-mă când ajungi.
Eddie, am citit 40 de pagini. Sună-mă.
Asta este puţin ciudat, dar încă citesc.
Bine, cum ai făcut asta?
Chiar aş vrea... sună-mă imediat cum ajungi.
Sună-mă, bine?
- Cine este? - Hei, Vernon, sunt Eddie.
- Eddie cine? - Morra.
Nu este un moment potrivit, Eddie.
Hei, Vern, chiar trebuie să vorbesc cu tine.
- Vern, ce s-a întâmplat? - Nu îţi fă griji, sunt în regulă.
Aşadar, Eddie, până la urma eşti interesat.
Chestia asta este uimitoare.
Funcţionează mai bine dacă eşti deja inteligent.
- Vernon, cine ţi-a făcut asta? - Crede-mă, nu vrei să ştii.
- Cum se numeşte? - Nu are încă un nume pe stradă.
Dar băieţii din laborator îi spun NZT-48.
"Băieţii din laborator"?
Nu pare a avea aprobarea FDA, Vern.
Aprobare FDA... asta a fost o minciună. Nu ai crezut rahatul ăsta, nu-i aşa?
În regulă, deci ce avem aici...
Un medicament necunoscut, netestat, posibil periculos
produs pe undeva într-un laborator neidentificat,
care mi-a fost dat de către un tip în care nu se poate avea încredere
pe care nu îl mai văzusem de ani de zile.
- Aşadar mai vrei? - Da. Cu siguranţă.
În regulă, o să discutăm despre asta. Dar mai întâi am nevoie de un serviciu.
Evident, acum nu sunt într-o condiţie care să-mi permită să ies
aşa că mă gândeam că poate te poţi duce la curăţătorie să îmi iei costumul.
Şi poate cumperi micul dejun pentru noi.
Ştia că sunt al lui.
Sigur.
De acum înainte, o să fiu cu plăcere băiatul care îi face comisioanele.
Cel care îi spală geamurile, care îi freacă vasul de toaletă.
O să fac orice ca să pot pune mâna pe pilula aia transparentă
care îl readuce pe... încântătorul Eddie.
Vern?
Vern...
Dumnezeule...
Hei! Hei!
911, care este urgenţa dumneavoastră?
Bună, vreau să raportez... o crimă.
7B, da.
Echipajele sunt pe drum.
Bine, o să aştept.
Le-a luat foarte mult timp.
Cu cât stăteam mai mult acolo, cu atât mai limpede înţelegeam...
Vern îi cunoştea pe cei care au făcut asta.
Şi bănuiesc ce căutau.
Dar găsiseră?
Rahat. Dacă ai fi gătit, aş fi fost şi eu mort.
Poliţia! Deschideţi, vă rog.
Poliţia! Deschide!
Deschideţi uşa, vă rog!
Rahat!
Poliţia! Deschide uşa!
Deschide uşa!
Bune...
- Arată-mi mâinile! Arată-mi mâinile! - Nu, nu, eu am sunat! Eu v-am chemat!
Eraţi apropiaţi? Stăteaţi mult împreună?
Nu, era fratele fostei soţii.
L-am întâlnit întâmplător pe stradă şi m-a invitat la el.
- Să cumperi droguri? - Nu! Nu. Ce?
- Cu ce se ocupa tipul ăsta? - Nu ştiu. Era...
Am auzit că era un hoţ de obiecte antice.
- Traficant? - Da. Antichităţi.
Precum fotolii vechi Viennese şi alte lucruri.
Ştii, din cele cu picioare curbate...
Yes?
Exact. Edward Morra. Este aici.
Sora victimei.
Nu îi mai auzisem vocea de zece ani.
- Eddie? - Melissa?
Ai fost acolo?
Cu puţin timp înainte, l-am întâlnit pe stradă.
Da...
Dumnezeule.
Îmi doresc să fi fost mai surprinsă, era implicat în nişte chestii.
Ar fi mai bine să nu spun mai multe.
Este o idee foarte bună.
Aşadar... probabil ar trebui să ne întâlnim, sau ceva de genul ăsta, nu-i aşa?
Nu, nu. Trebuie să mă ocup de înmormântare
şi de Dumnezeu ştie ce altceva.
Nu ne putem întâlni, în regulă?
Dar cred că ar trebui să vin la înmormântare, atunci.
Nu! Nu vreau asta. Te rog nu veni.
O să te sun eu la un moment dat, bine? Când se va termina asta.
- Bine, în regulă. - Bine.
Ştii, ceva nu este limpede aici.
Lasă-ne numărul de telefon, s-ar putea să te contactăm mai târziu.
Merita riscul?
Voi ce aţi fi făcut?
Banii lui Vern, combinaţi cu o motivaţie puternică şi fără precedent
mi-au permis să termin cartea în patru zile.
Cu o singură pilulă pe zi, ceea ce puteam face într-o zi era nelimitat.
Am învăţat să cânt la pian în trei zile.
Matematica a devenit utilă... şi distractivă.
Mizez totul.
Doar ascultând pe jumătate orice limbă, o puteam vorbi fluent.
Cum te numeşti?
Aşadar Shakespeare promova mediocritatea?
Nu te pot contrazice.
Asta era grozav.
Aşadar, mamă, am făcut nişte cercetări cu privire la tumorile lui Helen.
Şi este evident că oricine cu tumori abdominale
ar trebui să suplimenteze nivelul de platină cu acid cyclopentanic.
Brusc, ştiam totul, despre orice.
Desigur, o să ai o creştere pe nivel scurt,
dar această creştere rapidă îţi va devaliza stocul de acţiuni complet în doi ani.
Nu, pentru că există măsuri de protecţie.
Împotriva expansiunii agresive? Nu, nu există.
Pentru că nu există măsuri de protecţie împotriva naturii umane.
Suntem destinaţi să ne întindem cât mai mult.
Uită-te în istorie. La toate ţările care au dominat lumea.
Portugalia cu navele lor multe. Tot ce mai au acum sunt doar apartamente ieftine.
Britanicii? Acum doar se fâţâie în costumele lor.
Nimeni nu se gândeşte: "Hei, o ducem destul de bine.
Avem prieteni, avem case, avem un cont mare într-o bancă elveţiană.
Ştii ce? Haide să nu invadăm Rusia iarna. Să mergem acasă, să bem o bere.
Să trăim din dobânzi."
Da.
Creierul meu scotea aceste chestii la lumină.
Orice citisem, auzisem sau văzusem, era acum organizat şi disponibil.
Aici este, poftim.
Eddie! Hei.
Ascultă, sunt sigur că ai un portofoliu de acţiuni, dar dacă nu ai,
aş fi foarte interesat să lucrez cu tine.
Bine, Kevin.
Mi-am făcut prieteni noi care m-au invitat la plajă.
Plaja... nu era în apropiere.
Toate fricile mele, toată timiditatea mea... dispăruseră.
Dar asta nu îmi mai era suficient.
Singura problemă era că dacă nu avansam,
simţeam ca o să explodez.
- A sărit vreodată cineva? - Eşti nebun?
- O să o facă. - Nu, nu o să o facă.
Dumnezeule!
Apoi am început să îmi formez o idee.
Brusc, ştiam exact ce trebuia să fac.
Nu era scrisul, nu erau cărţile.
Era ceva mult mai important decât asta.
Dar îmi trebuiau bani ca să ajung acolo.
Pe piaţa produselor cu preţ redus nu se câştigă mult.
Dar nimeni nu avea NZT.
Înarmat cu ultimii 800 $ ai lui Vern, am câştigat 2.000 într-o zi.
A doua zi, 7.500.
Era prea lent.
Aveam nevoie de mai mult capital.
Băncile nu împrumutau tipi ca mine.
Salut, Liv.
El este, cel din colţ de acolo.
Liv ţi-a spus că vreau un împrumut pe termen scurt?
Da, iar eu i-am spus să uite.
De ce?
Pentru că nu te-am mai văzut până acum şi deja nu te plac.
De ce ţi-aş da 100.000 $?
Pentru că...
o să-i înmulţesc de cinci ori în patru zile.
- Ai "aranjat" vreun meci? - Nu, nu este un aranjament.
Am calculat folosind anumite tipare şi algoritmi.
Dacă o să te uiţi la coloana numărul patru, asta a fost prima...
Eşti bun.
Bine, este un aranjament.
Da, ştii, toţi sunt prinşi. Ce o să faci atunci?
Ei bine, doar nu am un carneţel negru cu numele tău în el, dacă despre asta vorbeşti.
În afară de asta, am un sentiment puternic
că tu nu eşti cineva pe care aş vrea să-l dezamăgesc.
Nu te ridica. Am spus să nu te ridici. Stai jos!
Bine.
- Bine, iei ăştia, eşti al meu. Înţelegi? - Bine.
Dacă nu plăteşti, ştii ce o să facem?
O să te tai la piept.
O să îţi jupoi pielea până peste cap şi o să-i fac nod.
- Nu mori din asta. O să te sufoci. - Sigur.
Mult noroc.
Noul meu prieten, Kevin Doyle, mi-a arătat cum îţi poţi înmulţi banii
de 2,5 ori vânzând şi cumpărând acţiuni.
De o săptămână mărisem doza.
Părea să îmi scurteze perioada de învăţare.
De ce cumperi acţiuni la firma aia? Directorul tocmai a fost pus sub acuzare.
Dar nu pentru contractul din domeniul apărării pentru care a dat mită.
Asta este încă în derulare.
Ar trebui să se anunţe în următoarele săptămâni.
Eram conectat, eram pornit.
La sfârşitul săptămânii, contul de operaţiuni
conţinea peste 2 milioane $.
Lumea a aflat rapid.
Ai 19 mesaje.
Patru oferte de muncă, banca mea mi-a mărit suma de creditare,
un reporter de la New York Post...
Sună-mă înapoi, dle Morra. Nimeni nu câştigă bani atât de rapid.
Articolul va fi publicat cu sau fără tine.
Şi în cele din urmă, Kevin Doyle, încercând să sune normal.
Eddie, am vorbit zilele trecute cu şeful meu şi, ei bine, imposibilul s-a produs.
Ţi-am obţinut o întâlnire cu Karl van Loon.
Karl van Loon vrea să se întâlnească cu tine?
Aşa se pare.
Dar tu nu eşti în domeniul financiar.
Ce poţi face tu pentru Karl van Loon?
- Dle Morra, bună seara. - Bună seara.
Ce mai faceţi?
Pentru toţi ceilalţi faceţi rezervări, nu-i aşa?
Ba da, cu siguranţă.
Sper că nu prea multe, că nu se vede piaţa.
Nu, nu... sunt în aşteptare.
- Foarte bine. Mulţumesc. - Mulţumesc.
De când vorbeşti italiană?
Este luna auto îmbunătăţirii.
Cred că cineva mi-a dat un apel de trezire.
- Sper că nu ai făcut-o pentru mine. - Nu, am vrut doar să îţi cer scuze.
Şi să-ţi spun că, până la urmă,
capacitatea mea de autodistrugere nu era nemărginită.
Adevărata întrebare este: "De ce m-ai suportat?"
Eram îndrăgostită de tine.
- Când ţi se publică cartea? - Anul următor. Cum este noua ta asistentă?
- Este bună. - Bine.
- Da. - Da.
Şi... o să scrii alta?
Ştii, sunt bucuros că eşti aici cu mine.
Sunt mândră de tine.
Şi...
puţin intimidată.
Am început să fim din nou împreună.
Acasă la ea.
Acasă la mine.
Practic peste tot.
"În trei zile de tranzacţionări agitate, necunoscutul dl Morra
a uimit piaţa, făcând ca unul dintre cei mai mari manageri să comenteze:
Este Houdini, este un profet al timpurilor noastre"
Bine, dă-mi ăla. Dă-mi ăla!
- "Este Dumnezeu"? - Vii mai târziu la mine?
Nu pot. Nu am cheie.
Aşa este.
Mi-o poţi da înapoi?
- Nu. - Nu?
Adică, trebuie să fie cheia aia? Nu poate fi o cheie nouă?
De la apartamentul nostru?
Va fi eficient din punct de vedere al costurilor.
Şi mai spuneai că nu sunt practic...
Pot să te conduc la slujbă?
Ce faci, iubitule?
Nimic.
Ar trebui să dormi.
Nu ai mâine întâlnirea cu Van Loon?
Eddie?
Eşti în regulă?
Ce cauţi aici pe hol?
Când ai mâncat ultima dată?
Aici erai. Frumos articol în "The Post", amice.
Este pe drum încoace.
Te previn, este schimbător.
Într-un minut eşti prietenul lui cel mai bun, în următorul eşti un gunoi.
Şi vrea răspunsuri directe.
Cu orice răspuns vag... l-ai pierdut pentru totdeauna.
Cred că ar trebui să exersăm câteva scenarii.
Mănânc, Kevin.
Hei, poţi face asta?
Eşti sigur? Pentru că risc puţin aici.
Serveşte nişte pâine prăjită.
- Salut, John. - Salut Karl. Mă bucur să te văd.
- Ce mai faci? - Salut, Eddie.
Aşadar, Eddie Morra, care este secretul tău?
Medicaţia.
Iau o medicaţie specială.
Bine.
Este o formulă cu un conţinut complex,
dar desigur, cercetarea a fost o componentă, cercetare enormă.
Ştiam absolut totul despre fiecare companie la care am cumpărat acţiuni.
Ziarele sunt stivuite precum Himalaya în biroul meu. Şi ştii ceva?
- Acţiunile au crescut. - La limită.
Desigur, acţiunile au crescut,
dar cine vrea să muncească atât pentru nişte mărunţiş?
Nu este creşterea aşteptată de la nişte acţiuni cumpărate pe termen scurt.
M-am dispensat de statistici şi am acţionat în baza zvonurilor.
Aşadar ţi-ai cumpărat acţiunile în baza a ce? A zvonurilor?
Sigur. Preţul acţiunilor nu se bazează pe productivitatea companiilor,
ci pe psihologia maselor.
Aşa că, dacă am găsit un anumit algoritm
care va prezice cum vor fi percepute acţiunile...
Recunoaşterea tiparelor. Ăsta este secretul tău?
Ei bine, nu toată lumea înţelege tiparele.
În felul ăsta a fost puţin mai bine,
dar e doar o parte, aşa că m-am dus la uşa numărul trei.
Vrei să sugerezi că ai un fel de formulă?
Ei bine, de la 12.000 la 2,3 milioane în zece zile...
Am o formulă, dle Pierce.
Nebunia grandorii.
Nu sufăr de nebunia grandorii, am o reţetă pentru grandoare.
Nu ştiu cine eşti, Eddie sau ce urmăreşti,
dar sunt sigur de un lucru. Nu lucrezi în lumea mea.
Lucrez din greu pentru investitori,
tu nu trebuie să suporţi nici jumătate din mândria lor prostească...
Nu spun că îmi place stilul tău mai mult,
dar este evident că îţi alegi acţiunile într-un fel în care nu am mai văzut.
Uită-te la companiile astea şi spune-mi ce crezi.
- Chiar acum? - Da. Nu te grăbi.
Sigur.
Aceste companii nu sunt monitorizate, nu-i aşa?
Explică.
Decât dacă joci pentru ambele părţi.
Controlul întregii energii adaugă multă...
Nu. Companiile astea nu te vor ajuta într-o piaţă în fuziune.
Ai avea...
Asta trebuie să fie o fuziune uriaşă, la care te gândeşti.
Şi este doar o singură companie
care ar justifica fuziunea cu "Van Loon & asociaţii".
Cu cine ai vorbit?
Doar fac legătura. Hank o să vrea asta?
Fie eşti un escroc uimitor, fie un tânăr foarte inteligent.
Haide... voi doi împreună...
Lumea întreagă va trebui să vină să cerşească energie,
precum Oliver Twist pentru o farfurie de supă.
Acum mergi invers. Ce altceva mai ai?
O predicţie.
- Nu o să reuşească. - De ce?
Trebuie să faci să se retragă Libia.
Serios?
Dar nu vrei să auzi asta de la un tip în maşină pe drumul spre casă...
În regulă, ai obţinut o şansă.
Să ne întâlnim mâine la ora 10 în acelaşi loc.
Şi spune-mi pe drumul spre casă cu maşina cum ai face afacerile astea.
- Şi ar fi mai bine să fii pregătit. - Sunt la dispoziţia ta.
Doar nu locuieşti aici, nu?
Ei bine, spartanii nu aveau nevoie de confort.
Da, şi în cele din urmă au fost învinşi.
Nu am intrat.
Am vrut să mă plimb, să mă mişc, să diger, să ingerez.
Există anumite momente în viaţă,
momente când ştii că ai trecut podul, că vechea ta viaţă s-a terminat.
Van Loon era podul meu. În sfârşit, aveam o şansă.
Wall Street mi-ar fi dat şansa cea mare.
Dar cât de departe puteam merge?
Director executiv? Al unei forţe globale? Poate chiar preşedinte.
Era şi timpul ca cineva să scuture lumea liberă şi să facă treabă.
Brusc...
mai era un hop.
Cum mersesem ultimele 20 de străzi?
Am mers încă zece străzi
şi apoi...
eram în centrul oraşului.
Ce bar era ăsta?
Hei, hei, linişteşte-te!
O bătaie? Nu ştiu să mă bat.
Sau ştiu?
Degetele se introduc înăuntrul gurii.
În felul ăsta.
Atacă prin surprindere.
La gât şi stomac.
Orice faci, nu te opri. Perseverenţa ta îl va opri pe atacator.
Dezechilibrează-ţi oponentul folosindu-te de mişcarea corpului său.
Când în cele din urmă a încetat,
nu ştiam nimic din ce făcusem în ultimele 18 ore din viaţa mea.
Hei, eu sunt. Credeam că vii la mine.
Este totul în regulă? Sună-mă când ajungi.
Chiar şi fără NZT, am hotărât să încerc să mă uit pe dosarele lui Van Loon.
Erau hieroglife.
- Alo? - Kevin, sunt Eddie.
Eddie?
Ascultă, nu pot veni astăzi la întâlnire.
Despre ce vorbeşti?
Nu pot veni astăzi. Sunt bolnav.
Da? Nu poţi face asta acum. Nu o să-ţi mai acorde şansa asta niciodată.
Ştiu. Ascultă, eu doar...
Nu m-am uitat la analizele astea...
Ce ai făcut în ultimele zile?
Kevin, eu...
Nu înţelegi? Ăsta este testul tău.
Da. Ei bine, nu pot lua testul acum.
Cum o să arăt eu dacă nu o să faci asta?
Ştiu. Ascultă, eu...
Ascultă-mă. Adună-te şi vino la întâlnire.
Bine. Bine, voi fi acolo. O să fiu acolo.
- Salut. Ce mai faci, Eddie? - Mă bucur să vă văd din nou.
Stai jos.
- Ce ştii despre Hank Atwood? - Atwood...
Este un neconformist.
Deţine jumătate din Colordo.
Asta înseamnă "pregătit", Eddie?
Ăsta este un test despre Atwood? Nu este cunoscut de toţi?
Unde era acum doi ani?
Nicăieri.
Acum doi ani nici măcar nu era în clasamentul revistei Forbes.
A fost un pas important în faţă, nu?
Tipul ăsta mă uimeşte...
Apare de nicăieri, atât de puternic...
S-a ascuns şi înainte, nici măcar nu pot să dau de cineva din tabăra lui.
Mă învinge cu două proprietăţi, investeşte în companiile din nord...
Suntem în faţa hotelului în care o femeie,
identificată drept Maria Vinberg, a fost găsită moartă în camera ei seara trecută.
O victimă a unui comportament imoral.
Victima era binecunoscută...
dar era de asemenea cunoscută pentru munca pe care o făcea...
Poliţia a interogat timp de mai multe ore angajaţii hotelului,
iar un martor a declarat că a văzut un bărbat plecând de la locul crimei.
Cum îl putem convinge că pot câştiga jocul ăsta? Ai vreo idee?
Ce crezi?
Nu eşti unul dintre tipii ăia, nu-i aşa, Eddie?
Te pierdem dacă este un televizor în încăpere?
Sub noi sunt nişte plăci tectonice care se mişcă.
Scuzaţi-mă o secundă.
Era posibil? Puteam să fi ucis pe cineva?
Măcar eram eu?
Eddie? Sunt Melissa.
Vernon ţi-a dat ceva? Pentru că chestia aia este periculoasă.
Melissa?
Ascultă, crezi că ne putem întâlni undeva? Trebuie să vorbesc cu tine.
Vorbim acum.
Nu, să ne întâlnim la Billy's după-amiaza.
Nu pot, Eddie.
- Nu, nu... Te rog, vino. Te rog. - Te rog.
Este important. Trebuie să ştiu despre ce vorbeşti.
Am realizat că sunt şi alte persoane care ar putea şti despre NZT.
Alţi clienţi ai lui Vernon.
- Salut. - Da, salut. Pot să vorbesc cu Jerry Braden?
Jerry este în spital.
- Unde este? - Da, nu se simte bine.
Alo. Paul Kaplan este acolo?
Nu. Nu, nu este.
Paul a murit acum trei zile.
Dumnezeule. Îmi pare rău.
A început să aibă dureri de cap şi s-a prăbuşit la muncă.
Este acum la terapie intensivă.
În regulă, transmite-i toate cele bune. Mulţumesc.
Dintre toţi oamenii pe care i-am sunat
trei erau morţi, iar restul erau bolnavi.
Alo?
Pleacă! Mergi!
- Eddie. - Melissa.
Hei...
Nu îmi spune că arăt bine, pentru că ştiu.
Nu am vrut să mă vezi astfel.
Tu arăţi bine.
Da, am reuşit să mă adun.
NZT ţi-a făcut asta.
- Ce vrei să spui? - Vreau să spun că şi eu am luat.
- Vernie nu ţi-a spus asta, nu-i aşa - Nu.
Când mi-a spus despre acest nou medicament miraculos, eram deprimată
şi a fost incredibil.
Ştii, am citit cartea Elegant Universe de Brian Green, în 45 de minute.
Şi am înţeles-o.
Productivitatea mea la muncă s-a mărit practic peste noapte.
Şeful meu a început să mă urască.
Mi s-a oferit slujba lui, apoi...
apoi m-am speriat...
De ce?
De ce? Pentru că nu sunt proastă.
Nimeni nu poate funcţiona la nivelul ăsta de activitate mentală fără să cedeze.
Am încetat să mai iau.
- Şi? - M-am îmbolnăvit.
Dureri de cap, vomă...
Aşa că m-am dus înapoi la Vernon...
mi-a spus despre cei care erau pe moarte.
- Cât de mult ai luat, Eddie? - Am luat mult.
Poate au rezolvat cu efectele secundare.
Poate... este un lot diferit.
Da.
- Nu mai iei acum, nu-i aşa? - Termină de povestit.
Ei bine, nu am mai luat şi nu am murit.
Dar după o perioadă am realizat
că nu mă mai pot concentra mai mult de zece minute.
Am ratat termene limită, am devenit leneşă, foarte înceată...
Asta a fost acum doi ani.
De atunci nu am mai fost la fel.
Ţi-au mai rămas pastile? Bine.
Du-te acasă şi ia. Redu doza.
Nu înceta să mai iei. O să mori dacă nu o să mai iei!
Încearcă să reduci treptat. Altfel, durerile de cap sunt doar începutul.
Trebuie să plec.
- Ştii cine le produce? - Nu ştiu.
Trebuie să plec.
Rahat! Ascultă, ascultă...
- Ai uitat de mine? - Nu.
Am venit să încasez banii şi nu eşti aici!
- Acum sunt aici. - Bine.
- Haide, continuă. - Îţi pot scrie un cec.
Cec? Cec... ai înnebunit?
Ce crezi că sunt eu, vreo instituţie financiară?
În regulă, ai dreptate. Trebuie doar să mergem la bancă.
Ce ai acolo?
- Ce este? - Este doar aspirină.
Nu arată cu vreo aspirină pe care am văzut-o.
Este ceva bun, nu?
Mă simt bine, omule. Ce este în chestia asta?
Sunt doar vitamine cu aspirină.
La naiba, Eddie...
Lindy...
Îmi pare rău. Tyler, trebuie să închid.
Sunt bolnav.
Nu ar fi trebuit... Îmi pare rău. Nu am putut ajunge până acasă.
- O să te duc la spital. - Nu, nu, nu...
Am nevoie să îmi iei...
Scrie în ziar... Am nevoie de pastilele mele.
- Eddie, ce pastile? - Iubito, este complicat.
Ce iei? Droguri?
Este...
Nu am avut de ales. I-am spus totul lui Lindy.
Aşadar toată energia asta a ta,
toată concentrarea asta, a fost un medicament?
Ei bine, ar fi trebuit să fie legal.
Am o rezervă.
- Vrei să mă duc să ţi-o aduc. - Nu. Nu, nu, o să mă duc eu.
Dă-mi cheile. O să mă duc eu în apartamentul tău.
Nu sunt în apartamentul meu. Le-am mutat.
Bine. Unde le-ai mutat?
În casa mea.
Incredibil!
Hei...
- Le-ai luat? - Da.
Mă urmăreşte cineva.
- Eşti sigură? - Da.
S-a urcat într-un taxi în spatele meu şi merge pe unde merg şi eu.
Iubito, sună la poliţie.
Poţi să-l ocoleşti?
- Iubito, ce s-a întâmplat? - Am oprit.
Iese din taxi...
Eddie, vine spre mine.
Lindy?
Dumnezeule!
Ajutor! Ajutor!
Omul ăsta mă urmăreşte.
M-a urmărit de acasă.
Nu îl cunosc. Vă rog!
Hei, amice, las-o în pace.
Eşti surd? Am spus să o laşi în pace!
Amice, încerci să mă enervezi?
Ce faci, omule?
- Mai eşti acolo? - Da, sunt aici, ce s-a întâmplat.
Sunt blocată. O să mă găsească.
Nu vorbi şi nu te mişca.
- A omorât doi tipi. - Ce?
- O să mă omoare şi pe mine. - Nu, nu, nu...
Te poate vedea?
Nu. Nu încă.
Nu ştiu ce să fac.
Bine, vreau să deschizi punga şi să iei o pastilă.
De ce?
Pentru că o să ştii ce să faci. Dacă iei una o să ştii.
Are un cuţit, Eddie. Nu mă pot gândi cum să scap de un tip cu un cuţit.
Ascultă-mă, va dura 30 de secunde şi vei şti ce să faci.
Asta face pastila.
Vine spre mine.
Lindy, te iubesc.
Acum întoarce-te spre mine.
Hei, hei, hei!
Ce s-a întâmplat?
Eddie, am ajuns. Poftim.
Totul o să fie în regulă.
Trebuie să pleci de aici.
Eddie?
Eşti în regulă?
Da.
Îmi pare rău în legătură cu ce s-a întâmplat.
Vreau să ştii că nu o să mai treci niciodată prin asta,
pentru că acum pot avea grijă de noi.
Sunt sigură că poţi.
O să fac să fim în siguranţă. M-am întors, bine?
- Cine s-a întors, Eddie? - Eu.
Nu! Nu eşti tu.
Erai diferit înainte.
Sunt încă aceeaşi persoană.
Eu nu eram când eram sub influenţa drogului.
Am făcut lucruri pe care nu le-aş face niciodată.
Lucrurile alea ţi-au salvat viaţa.
- Dar nu eram eu. - Ba da. Ştiu cum funcţionează...
Ştiu şi eu cum funcţionează.
Am înţeles. Am înţeles pe deplin. Te simţi invincibil.
Unde ne va duce, nu-ţi poţi nici măcar imagina.
Lucrurile pe care le vom putea face.
Unde vom fi peste un an.
Genul de viaţă pe care o vom putea duce în sfârşit.
Ei bine, va trebui să o trăieşti fără mine.
Uite, o să încetez să le mai iau.
Am de făcut nişte lucruri care să ne ţină în siguranţă şi să ne aranjeze.
Apoi o să încetez să le mai iau. Ăsta este planul.
Eddie...
Uite, am un plan. Jur, voi înceta să le mai iau.
Bine.
Sper că aşa o să faci.
w w w. s u b t i t r a r i- n o i. r o
Mă cauţi?
Crezi că poţi să fugi de mine? Crezi că nu ştiu cine eşti?
Aveam impresia că ne-am încheiat afacerea.
Ei bine, mai vreau din chestia aia, sau te împuşc chiar aici.
Alege.
Tipul ăsta nu avea de gând să dispară.
Câteva pastile îmi vor câştiga nişte timp.
- Poftim. Am terminat. - O să mai vedem.
Până când aveam să găsesc... o soluţie permanentă.
Dacă nu vedeţi un pericol iminent, nu vreau să ştiu că am pază.
Nu veţi merge niciodată în faţa mea, doar în spate.
La cinci metri.
Să nu staţi niciodată prea aproape unul de celălalt.
Vreau să mă pot uita în spate, dacă se iveşte ocazia.
Şi să nu purtaţi costume de aceeaşi culoare. Aici nu este Matrix!
Trebuie să ştii, Eddie, ţi-am scris.
- Am fost bolnav. - Nu te îmbolnăveşti.
Când joci la nivelul ăsta, chiar dacă eşti lovit de o maşină, nici măcar nu mori.
- Ai absolută dreptate. - Ştiu că am dreptate.
Adică, nu ştiam cu cine sau cu ce vorbeam.
40 de grade temperatură. Cu asta vorbeai.
- Ţi-am trimis proiecţiile mele. - Nu ţi le-am cerut.
Ştiu, dar cred că dacă o să te uiţi la ele...
M-am uitat deja.
De fapt...
am concediat câţiva oameni datorită proiecţiilor tale.
- Îmi pare rău. - Nu, nu îţi pare.
Eşti uşurat că ştii unele lucruri care le-au scăpat echipei mele.
Un minut, un moment... nu mai este adevărat?
La două luni după ce am început să iau din nou NZT
mă ocupam de cea mai mare fuziune din istorie.
Ironic, asta va fi crud.
Aici îi vom lovi.
Ceea ce estimează un profit de 200%.
Şi ne va face pe toţi foarte fericiţi.
Am descoperit că dacă menţin doza, îmi amintesc să mănânc
şi nu beau alcool, nu mai am momente în care nu mai ştiu ce fac.
Tom este posibil să pui nişte compartimente secrete?
- În haina asta? - În toate.
Cu siguranţă, dle.
Oricât ar fi fost de în siguranţă rezerva mea,
nu stăteam să aştept să se termine.
Bine, voi combina exact aceleaşi ingrediente în aceeaşi cantitate,
dar metoda exactă de a livra substanţa creierului...
este o zonă necunoscută.
Adică?
E nevoie de experimente, oameni pe care să testăm.
Ar dura prea mult.
Asta este situaţia. Altfel, poate omorî oameni.
Ai nevoie de 12-18 luni...
O să-ţi dau 2 milioane de dolari dacă poţi face asta în şase luni.
Vă costa 30%...
Scuză-mă o secundă.
Credeam că am lămurit asta, dle detectiv.
Nu este vorba de moartea dlui Vernon, dle Morra.
Şi despre ce este vorba?
Martorul l-a identificat pe suspectul în cazul Vinberg
ca fiind această persoană.
Vrei să-mi spui unde erai în noaptea de 2 aprilie?
Nu puteam păstra tăcerea singur.
Aici intră Brandt Morris, cel mai letal avocat din New York.
Eşti norocos, cineva a făcut curat în cameră.
Vor fi probe slabe, circumstanţiale, în cel mai bun caz.
- Între noi doi, ai fost acolo? - Nu-mi amintesc.
Nu vreau să vă fac concesii...
Karl van Loon şi Hank Atwood nu aveau nicio idee
că în curând aş putea fi acuzat de crimă.
Dar CiCorps şi încă o firmă se luptă
pentru aceeaşi concesiune industrială în Libia,
ambele companii ale noastre se prefac, nu putem obţine informaţii.
De unde ştii asta?
Sistemul guvernamental de mită este corupt,
aşa că, desigur, o asemenea informaţie nu poate fi nici măcar cumpărată.
Continuă.
Dacă te uiţi la coloana din stânga jos, în 2008
cinci companii s-au luptat pentru poziţii
înainte ca noi să observăm.
Iisuse, arată bolnav.
- Ar putea să se prefacă. - Nu are nici măcar 60 de ani.
Te-ai hotărât, Eddie, ce o să faci?
Când o să se termină cu asta? Nu ştiu.
- Nu mi-ai răspuns. - Nu mi-ai pus întrebarea.
Ei bine, având în vedere contribuţia mea, să spunem 45.
45.000 $?
40 de milioane sunt foarte mulţi bani, Eddie.
Sunt mai mulţi bani de acolo de unde vin ăştia.
Ştii, Eddie...
poate te gândeşti că nu o să mai vrei să lucrezi pentru mine.
A fost o experienţă din care am învăţat mult.
Sper. Sper că nu crezi că ştii totul despre mine.
Să te duci "înarmat" la următorul...
Ei bine, ca să am o carieră, trebuie să merg mai departe.
Nici să nu te gândeşti că asta îmi va arăta
că nu voi fi pregătit când vei fi pe cont propriu.
Adică, ştii că eşti un ciudat.
Darul tău este fie de la Dumnezeu, fie din şansă, ori o moştenire biologică.
Oricine ţi l-ar fi dat, este un dar. Nu este câştigat.
Tu nu ştii ce ştiu eu pentru că nu ai câştigat aceste puteri.
Ne ucizi cu puterile astea.
Le ai şi te joci cu toate astea precum un copil cu un cont.
Tu nu a trebuit să te caţeri pe calea cea grea.
Nu ai fost la strângeri de fonduri.
Nu a trebuit să te însori cu fata care avea un tată potrivit să te ajute.
Tu crezi că poţi face toate astea dintr-o dată.
Nu ai dat mită, fermecat sau ameninţat ca să ajungi la masa aia.
Nu ştii să-ţi evaluezi competiţia pentru că nu ai concurat niciodată.
Nu mă fă să fiu competiţia ta.
O să-ţi deschid o linie de credit. O să vrei să-ţi cumperi câteva "jucării".
Camerele de hotel nu mai erau o opţiune.
Ceea ce aveam nevoie, era un buncăr.
Există un seif încorporat, supraveghere video,
uşi cu încuietori automate.
Este un sistem de securitate unic.
O fortăreaţă, cu o privelişte grozavă.
- Care este preţul pe care îl cere? - 8,5.
Îl cumpăr.
Era evident de la prima vedere că era sub efectul NZT.
Săptămâna următoare o să am nevoie de 20 de pastile.
Săptămâna următoare poţi să te duci naibii.
Nu că ai simţi ceva.
Nu cred că prietenii tăi bogaţi din clasamentul Forbes 500
ar aprecia detaliile micii tale dileme cu poliţia.
Joi, o să am nevoie să-mi aduci pastilele în locul ăsta.
Devii mai inteligent...
Evident, asta nu putea continua.
Dar sunt foarte puţine lucruri pe Pământ
care nu pot fi rezolvate cu 40 de milioane.
Mâine la ora 9:00, Atwood o să semneze actele.
Vrei să renunţi?
- I s-a făcut frică? - Ar fi putut să ne zică astă seară trecută.
- Ceva nou? - Niciun telefon, dle.
Bine. E posibil să-şi fi schimbat decizia. Asta ar avea sens.
Curtoazia lui însă nu.
Încă este valabilă afacerea.
Te bazezi pe graficele proiecţiilor tale?
Poate îmi aminteşti, cine eşti tu?
Îmi pare rău, Carl, m-am săturat de acest "prezicător" necalificat...
- Dun, termină. - De când este Oracolul din Delphi?
Dun, încetează.
Scuzaţi-mă. Dle Van Loon, dna Atwood este în biroul dumneavoastră.
Dnă Atwood, sunt Carl van Loon. Asociatul meu, Edward Morra.
Mă bucur să vă cunosc.
- Vreau să fac asta cât mai confidenţial. - Desigur.
Soţul meu a avut nişte dureri şi ameţeli în dimineaţa asta.
În prezent este la spitalul Lenox Hill, unde i se fac analize.
Am vrut doar să ştiţi că vrem în continuare să semnăm contractul.
Imediat cum va fi în stare, vom continua.
Realizez că asta este o platitudine inutilă, dar dacă putem face ceva,
vă rog, nu ezitaţi să ne spuneţi.
Evident, vrem să fim cât mai de ajutor, dnă Atwood.
Mulţumesc, dlor. Mă bazez pe discreţia voastră.
Ar putea fi o şmecherie...
Un tip ca el să dea o procură?
Ar fi bine să se însănătoşească.
Dar Atwood nu avea să se însănătoşească, pentru că nu mai avea NZT.
Ei bine, de ce să fiu surprins?
Câte alte succese meteorice ar putea fi explicate prin NZT?
Cel puţin aveam ceva. Viaţa mea nu mai era în primejdie.
Aşteaptă aici.
Doar banii şi libertatea.
I-am presat.
Nu putem permite nicio deosebire de rasă sau forma fizică
între tine şi restul persoanelor de la identificare.
Bine.
Sunt cât se poate de mult asemănători cu tine.
Va fi o mare ceaţă pentru martor.
Cine era acolo?
Soţul femeii,
o cameristă de la hotel?
Cum se va termina totul?
Nimic concret. S-a bâlbâit.
"Poate al treilea din dreapta. Nu, nu este el".
Poftim. Este o haină frumoasă. E făcută la comandă?
Da.
Sunt speculaţii că "Van Loon şi asociaţii" şi cu Hank Atwood
negociază o fuziune.
Ai vorbit cu cineva?
Nu am vorbit cu nimeni, Carl. Nu sunt prost.
Ştiu că nu eşti prost, Eddie, dar nu fă greşeala clasică a persoanelor inteligente.
Să crezi că nimeni nu este mai inteligent decât tine.
Unde naiba ai fost? Este a doua oară când te evapori.
Am fost în clădire, îmi luam o cafea. De ce? Este ceva nou?
Da, este ceva nou. Atwood este în comă.
Nu ne înşela, este pe moarte.
Ce ştii despre asta?
Eram mai puţin ca de obicei pregătit să răspund.
Tonul pe care a spus-o...
Trebuia să îmi iau doza de NZT.
Începeam să am o durere în spatele ochilor.
Scuză-mă.
Nu te scuz.
Ce, un om nu se mai poate duce la toaletă, Carl?!
A fost Brandt, sau altcineva de la secţia de poliţie?
Dle Morra...
- Mr Morra! Dle Morra! - Scuză-mă...
A sosit pachetul ăsta pentru dumneavoastră.
Te întreb din nou, Eddie. Ce ştii despre asta?
- Despre scurgerea de informaţii? - Nu, despre Atwood.
Ce este cu Atwood?
Uite, ai mult până să ajungi un mincinos...
- Carl, nu ştiu despre ce vorbeşti... - Ascultă.
Ceea ce vrei să spui sunt minciuni! Ştiu că îmi ascunzi ceva, mi-am dat seama!
Acum, vreau să ştiu de ce darul tău lipseşte!
Carl...
Eddie! Eddie!
Astăzi, în faţa spitalului Lenox Hill,
schimbări în ce priveşte fuziunea dintre Van Loon - Atwood.
Nu este nimic adevărat
cu privire la zvonurile acestei fuziuni.
Absolut nimic adevărat.
Soţului meu i se fac analize. Este o perioadă dificilă.
Vă rămânem recunoscători dacă veţi adresa întrebările avocatului nostru.
Da, nu avem nimic de comentat în acest moment.
Aşteptăm doar rezultatele ultimelor analize şi sperăm la ce este mai bun.
Vă mulţumesc.
Eddie, ştiu că eşti acolo.
Ieşi.
Haide!
Deschide uşa.
Aşadar, aici sunt.
Ştiam că mă vor ucide încet şi într-un mod oribil.
Dar cel puţin această alegere ar fi fost a mea.
Dar suntem creaturi instinctuale. Vrem să trăim.
Creierul meu înceţoşat încerca să-şi amintească
unde ar putea fi o tabletă de NZT.
Era posibil.
Şi "Posibil" era suficient.
Hei, Eddie.
Dumnezeule, nu!
Stai jos!
Ştii că vreau mai mult, aşa că de ce mă superi?
Nu îmi place să ajung la ultima pastilă.
Nici măcar nu ştii cum să o foloseşti.
Nu ştii să o apreciezi.
Vezi tu, eu o dizolv într-o soluţie.
Şi mi-o injectez.
Se duce direct în sânge şi în creier.
Efectul durează mult mai mult.
Aşadar, o să-mi spui unde sunt restul?
Am rămas fără.
Duceţi-vă şi căutaţi.
Ştii, tipii ăştia or să le găsească.
Sau o să te fac pe tine să îmi spui.
Întrebarea este, care lucru se va întâmpla mai întâi.
Cred că o să aflăm, nu?
Ştii, asta mă face să îmi pierd timpul.
Ies din domeniul ăsta al afacerilor.
Îmi schimb domeniul.
Îmi fondez o companie de import-export.
O chestie foarte interesantă.
Am multe lucruri pregătite. Ai noroc că sunt aici.
Am găsit un seif!
În trecut...
ţi-aş fi jupuit pielea.
"Jupuit". Este un cuvânt frumos. Nu am observat până acum.
Aveam un vocabular foarte redus.
Apoi am descoperit chestia asta: Google.
Ştiai că intestinul mic are 7 metri lungime?
Nu aveam nicio idee, nu cred.
Trebuie să văd cu ochii mei. Am îndoieli.
Un alt cuvânt frumos... Oricum...
Sunt sigur că şi tu eşti curios.
Nu îţi fă griji, totul este sterilizat.
O să te ţin în viaţă, să vezi totul.
Ai un loc în primul rând, dragă!
Nu era cine ştie ce încercare. Pentru că şi eu o să mor aici.
Doar NZT mă putea ajuta,
iar ultima era în sângele interlopului.
Viktor!
Ce?
Nu văd nimic!
Este în dreapta! Împuşcă-l!
Viktor?
Viktor!
Poliţia va afla mai târziu că fostul proprietar al apartamentului
a fost un traficant de arme.
Desigur, atacatorii au fost nişte clienţi nemulţumiţi,
iar noaptea abia începuse.
Sunt sigur că eşti curios în legătură cu ce s-a întâmplat cu şeful tău.
Eu cu siguranţă sunt.
Adică, dacă avocatul meu lucra într-adevăr pentru dl Atwood,
ar fi încercat să-i salveze viaţa.
De ce este mort?
Adică, în ce moment s-a decis să nu-i aducă medicamentele care i-ar fi salvat viaţa?
Şeful lui era mort.
Aşa că acum nu mai contam.
Dar nu a apreciat că Brandt Morris a ţinut pastilele pentru el.
Totul era din nou posibil.
După 12 luni
De fapt, nu mai sunt bilete.
Da, ştiu. O strângere de fonduri la care nu mai sunt locuri. Asta este ceva inedit.
Ei bine, uite-l că vine. O să-l întreb.
Mult mai bine. O treabă grozavă!
Mulţumesc, dle.
Edward...
Cred că avem de a face cu un al doilea eveniment aglomerat.
Este un val de donaţii şi cred că nici măcar nu vor încerca o a doua dezbatere.
- Grozav. - Aşteaptă.
Este în biroul tău un tip de la Ivan Camcorps.
Mă duc la masă.
Uite, nu le poţi acorda celor care donează câteva minute amărâte?
- Ivan Camcorps Pharmaceuticals? - Da.
În sfârşit îl întâlnesc pe tipul care menţine ştacheta.
- Carl? - Dle Morra.
Ce surpriză!
Mi-au spus că este cineva de la Ivan...
Da, asta sunt eu acum. Am ieşit din domeniul afacerilor cu energie.
Haide!
Este precum Hefner să se mute din casa playboy.
Da, am cumpărat Ivan acum câteva luni. Sunt surprins că nu ai auzit.
Nu, nu... Mă ţin ocupat aici.
Ei bine, o să merite, dle senator Morra.
Senatul şi... cine ştie?
Orice e la îndemâna odată ajuns acolo, nu-i aşa, Eddie?
Cred că ştim amândoi unde o să ajungi dacă o să te menţii.
Te-ai întrebat ce o să faci când or să ţi se termine?
- Când ai aflat? - Contează? Ştiu acum.
Îmi doresc să fi venit la mine de la început, Eddie.
Aş fi putut cumpăra Ivan la 33/acţiune.
Am fi putut fi asociaţi.
Aşadar Ivan produce NZT.
Ei bine, oficial nu există.
Evident, nu trebuie să-ţi prezint avantajele.
Cred că poate ar trebui.
Aprovizionare limitată. Ştim că nu mai poţi face rost.
Eşti sigur în legătură cu asta?
Ţi-am închis laboratorul în dimineaţa asta.
Eddie, vreau doar să te ajut, atâta tot.
Să continui să te aprovizionez.
Fără întrerupere. Să fii liniştit. Atâta tot.
Ce trebuie să fac în schimb?
Să ne sfătuieşti, poate. La început nu o să te deranjez mult.
Mai târziu cu ce o să mă deranjezi?
Ei bine, având în vedere încotro te îndrepţi,
unele din ideile noastre sunt ambiţioase, dar cred că sunt realizabile.
- Dacă nu or să-mi placă ideile voastre? - Atunci o să-ţi spunem: "La revedere".
Iar lumânarea ta va arde scurt, dar cu o flacără frumoasă.
Dar ştii ceva, Eddie? Să nu discutăm despre asta acum.
Acum, vreau să te ţinem genial şi sănătos.
Haide, să mergem să mâncăm.
După tine, dle senator.
Îţi mulţumesc că ai trecut pe aici, Carl.
Lasă-ne o secundă.
Ce faci?
Vrei să fii preşedintele SUA,
sau cu un creier inert, plin de tuburi?
O să-mi încerc şansele.
Ţi-am spus, şansele tale nu există. Ţi-am închis laboratorul.
Nu crezi că un tip inteligent sub efectul NZT
ar putea avea 3 sau 4 laboratoare?
- Şi ce dacă? Nu mai produci. - Exact. Sunt într-o situaţie mai bună.
Vezi tu, odată ce ştii din ce substanţe este făcut, îl poţi reface,
poţi elimina efectele negative, te poţi lăsa de el.
Nu mai folosesc, Carl.
Iei sau nu, în orice scenariu lucrezi pentru mine.
Cum o să mă plăteşti? Cu ţigări?
Anul trecut ai folosit ilegal informaţii din interiorul companiilor de 17 ori.
Mă ameninţi?
Ai făcut afaceri ilegale în Dubai şi Chile, ai făcut să dispară oficialităţi...
Vrei să fii în război cu mine?
Şi crede-mă când spun asta, nici măcar nu sunt creativ.
Nu ai cum să faci asemenea acuzaţii şi să scapi în viaţă.
Atunci nici nu crezi că sunt pregătit să mă lupt cu tine.
- Nu eşti apt să te lupţi cu mine. - Crezi că nu am învăţat nimic?
Că sinapsele mele nu s-au schimbat, că nu am reţinut nimic?
- Nu ai nicio idee ce fel de inamic sunt. - Dubiţa aia va lovi taxiul în spate.
Ce?
Şoferul este distras, scrie un mesaj şi merge cu 50 km la oră.
Este la 5 metri şi nu poate opri până să lovească taxiul.
Ce taxi?
Văd totul, Carl.
Sunt cu 50 de mutări înaintea ta şi a tuturor celorlalţi.
Ce te face să crezi că nu o să pun să fii omorât?
De unde ştii că o să fii în viaţă la anul pe vremea asta?
Ce faci? Ia-ţi mâinile de pe mine!
Ce faci?
Inima pompează cu jumătate de putere. Pereţii inimii tale sunt dilataţi.
Aorta este deplasată, va trebui să o înlocuieşti.
Dar deja ştiai asta.
Ştii, ar trebui să te bucuri de asta.
Pentru că eu lucrând pentru tine, vei ajunge târfa mea.
Poate ar trebui să ne calmăm şi să vorbim din nou.
Nu cred asta.
Nu uita să votezi.
Edward, eşti în regulă?
Da. Ţi-am spus că mă duc să mănânc.
- Îmi pare rău, iubito. - Hei, nu-ţi fă griji.
- Cum îţi e ziua? - Am avut şi zile mai bune.
Tot nu mă pot obişnui cu tunsoarea aia.
Nu te-aş recunoaşte pe stradă.
Sunt un om nou.
Am comandat deja.
Ce?
Subtitrarea: Kprice/Avocatul31 Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro