*** SA JEFUIM BANCA ***
traducerea si adaptarea Dan Enescu
Victor Garnier Articole de pescarie si vanatoare
Buna ziua, domnule Garnier.
Buna ziua.
Isabelle, ai grija de magazin. Ma duc vis-a-vis.
"Banca de Credit Durand-Mareuil"
Ati facut bine ca mi-ati ascultat sfatul.
Precum e bine stiut, banii trebuie sa circule.
Cu Tangana nu risti nimic, draga prietene.
Progresele sunt constante, si vor fi descoperite noi zacaminte.
Gratie mie, cumparati la un pret mai mic,
si in sase luni, va dublati capitalul.
Spune-mi cat mai multe de afacerea cu minele Tangana.
Lovitura de teatru la Bursa. Actiunile Tangana scad.
Cadere vertiginoasa a actiunilor Tangana.
Sfarsitul Tangana.
Nu prea sunt de calitate. Aveti si altceva ?
Ba da, usa ! Usa !
- N-am mai vazut asa ceva. - Ar trebui sa iesiti mai des.
- N-o sa mai vin pe aici. - Mai bine. Placerea e de partea mea.
- Exagerezi, tata. - Tu ocupa-te de carlige.
Daca le incurci, vei fi sanctionata.
- Buna, tata ! - Buna.
- Tata, nu mai am bani. - Nici eu, vezi bine.
- Dar in casa de marcat, ceva rezerve ? - Gata ! Am terminat.
Gerard are dreptate. E luni, si-i datorezi banii de buzunar.
Ii datorez ! Desigur ! Ii datorez...dar mie, ce mi se datoreaza ?
Nu mi se datoreaza nimic. Am fost furat, asta spun.
Dar asta e treaba mea.
Buna ziua. Azi am programare la coafor.
- Apropo, tata, sunt pe uscat. - Las-o balta, nu-i momentul.
Victor, da-mi banii pentru casa. Linistesc eu copiii.
Gata ! Dupa mine potopul ! Adio salon masaj, muzica jazz, caviar, "la dolce vita".
Bine ca a invatat Corinne sa cante la vioara.
De ce ?
O sa ne acompanieze cand vom canta pe strazi !
- Victor, cafeaua ! - Nu-mi trebuie.
- Ce mai faci, prietene ? - Domnule Durand-Mareuil. Doamna...
Draga Laura, dl. Victor Garnier, unul din cei mai buni armurieri din Paris.
Cel mai bun !
Numai el te poate sfatui in alegerea unei arme.
Uneori, nu trebuie sa iei de bun orice sfat.
Prietenul nostru a avut un mic necaz cu Tangana.
Nu ! Un mare necaz !
Cine ar fi putut prevedea nationalizarea acelor mine ?
Poate dumneata...
Draga mea prietena, competenta mea se opreste unde incepe neprevazutul.
- Asadar, pusca... - Da, da, pusca.
Vei vedea.
E pentru porumbei, nu ?
Cu porumbeii e mult mai greu decat credem.
Cand nu te gandesti, te trezesti ca-ti pica ceva de sus.
- E dezgustator. - Desigur, asa e.
E o bijuterie. Interiorul e cromat, marginea anti-soc...
E finisata pe ambele parti. Banda striata, ejector automat,
piedica cvadrupla, doar 3 kilograme.. Pentru dumneata: 5.700 franci,
fiindca nu vreau sa te asasinez. - Nu e cam mult ?
Precum stiti, banii trebuie sa circule.
Ieri, erau la dumneata, azi sunt aici. Asta e natura lucrurilor.
- Se incarca usor ? - Foarte usor.
- Vedeti, e gata de functionare. - E a ta, dragostea mea.
Ma rasfeti prea mult, Andre-Hugues. Unde-i gasesti pe toti ciudatii astia ?
"cu Tangana nu riscati nimic"
"nu riscati nimic"
"In fiecare luna, numarul jafurilor nepedepsite creste alarmant."
Pe aici, domnule.
Multumesc.
- Te-ai gandit la termenele scadente ? - Numai la asta m-am gandit.
Mai sunt si facturile de la Winchester, Candeli si Thomas...
Ma gandesc si la ele.
Important e sa nu confundam bunatatea cu slabiciunea.
Avem datoria sa fim vigilenti si fermi in credinta noastra.
Trebuie sa fim tari si hotarati,
puternici in hotararea noastra pentru a readuce in grup oaia ratacita.
Caci suntem soldatii Domnului.
Sa luam un exemplu...
Vine la voi un barbat cu intentii rele
si profitand de increderea pe care i-o acordati, va fura pe fata.
Sigur, i-ati putea spune "ia tot ce vrei, esti ca un frate, ce-i al meu e si al tau".
Insa, daca acest barbat are raul in el, nu-l incurajati sa se dedea
altor fapte tot mai grave, care-i distrug in fiecare zi sufletul.
Oare nu trebuie mai intai sa-i salvam sufletul ?
E foarte clar ce trebuie sa facem.
In primul rand, daca e posibil, ne recuperam bunurile, discret, fara scandal.
Apoi il facem sa cantareasca gravitatea faptei lui.
In cele din urma il iertam, asa cum Domnul il va ierta, daca se caieste.
Trebuie sa-si aminteasca lucrul pe care niciunul dintre noi
nu trebuie sa-l uitam: "din rau nu iese nimic bun".
- Gata, am hotarat. - Ce anume, tata ?
- Un jaf. - Un jaf ?
Da. Un jaf la banca din fata. - Victor, nu vorbi in prezenta copiilor.
Ascultati-ma cu atentie. Toate economiile noastre..."puf"
Rezerva, cum spune Gerard..."puf" - Cum adica "puf" ?
A disparut. Puf ! - Cum adica "puf" a disparut ?
A disparut.
Ticalosul ala de Durand-Mareuil stia ca minele Tangana vor fi nationalizate.
A abuzat de increderea unui om bun ca mine. Stiti voi, dragii mei, ce a facut
cu banii mei ? De fapt, banii nostri ? Judecati singuri. Priviti !
Stop ! Am spus stop ! S-a terminat ! A sosit ora razbunarii. De acord ?
- Tata, e dezgustator. - Nu, Gerard, nu e dezgustator. E revoltator.
Eu nu am cu ce sa ma imbrac, iar el intretine o dansatoare cu banii nostri.
- Recunosc, a facut rau, dar pana aici. - N-ai auzit ce a zis preotul ?
Nu ne-a zis sa comitem un jaf.
Mi-as recupera bunurile si as salva un suflet pierdut, iar asta e ceva maret.
- Sa ataci o banca e o meserie. - Dar avem arme destule.
Nu suport sa vad sange.
Il vom speria doar, cu un ciorap de matase pe fata.
- Si o masina furata, sa ne pierdem urma. - Desigur.
Camioneta care tranfera fondurile trece in fiecare sambata, nu ?
Da.
- O oprim langa trotuar si sarim pe ea ! - Nu asa. 60% din esecuri asa se petrec.
- Joseph talharul asa a fost prins. - Da ?
Tata, ne-am putea ascunde la ora inchiderii, sa ne inchida inauntru.
Prin tavan. Deasupra e un apartament gol.
Acest truc e fumat. Nu mai esti la curent.
- Stii ceva ? Incepi sa ma enervezi. - Daca am sapa un tunel ?
- Banca e vis-a-vis. - Am sapa prin pivnita noastra.
O adevarata lovitura subterana.
Las-o pe mama sa vorbeasca. Asa se petrec doar 5% dintre esecuri.
- Seifurile sunt sigur la subsol. - Problema ar fi doar sistemul de alarma.
- Actionam discret, in toiul noptii. - Lucram cu aparatul de sudura.
O sa recuperez ce mi-a furat ticalosul.
Dar o sa fie obositor. - Nu, tu o sa fii cu mine.
Cu o incarcatura de praf de pusca facem sa dispara toata galeria.
Si nimeni nu va sti de unde a inceput.
- Unde ai citit asta ? - "Cartitele mananca scoici", pagina 109.
Vino sa te pup. Cat despre tine, te voi controla ce citesti.
Domnule...
Domnule, nu va temeti. S-a declansat din greseala.
Imi cer scuze.
- Ce faceti acolo ? - Ca de obicei, spal.
Lasati imediat spalatul si ocupati-va de lustra din sala de mese. Repejor !
Asta e ceva nou.
- Rutina e inceputul sclerozei. - Scleroza ?
Gata, tata ?
Nu, trebuie sa o luam de la capat, coboara in pivnita. Fuga !
Ramai acolo. Cand vom fi inauntru, ne dai reperul cu discretie.
Am nevoie de situatia contului inainte de pranz, asa ca grabeste-te !
Bine, domnule director.
- Garnier ? - Domnule Durand-Mareuil.
Ce mai faceti ?
- Fata dumitale ? - Da.
Duminica trecuta, arma dumitale a facut un adevarat macel.
Laura a fost incantata. Apropo, sambata ma duc la vanatoare de rate.
As vrea...sa-mi dai niste sfaturi.
E cineva...
- Nu e cumva fiul dumitale ? - Nu. El e...
- Ba da. E micul neastamparat. - De ce sare asa ?
- Asa e el. - De ce sare asa ?
Da, sare... O sa aflu de ce sare. E o trasatura de familie.
- Nu ! - Ba da. Mostenire.
La varsta lui, si eu saream la fel.
Saream pentru sirop de coacaze. Daca luam un sase la geometrie, saream.
O intalnire primavara, saream... o raza de soare in noiembrie, saream...
Spuneti-mi...Nu credeti ca azi nu mai stiu sa sara ca pe vremuri ?
- Nu stiu. - Doar sunteti si dvs un saritor.
- Eu, nu. - As fi crezut ca...
- De ce-mi spui asta ? - Doar asa...
Voiam sa va pun in garda. Aici riscati sa fiti inundat.
Inundat ? Cum adica inundat ?
Spune-mi, draga prietene, infiltratiile astea au aparut de mult in pivnita ?
Ieri mi-am dat seama. La fel si vecinii.
Mi-am zis c-ar fi bine sa va previn.
Stiti cum e...In subsolul unei banci sunt lucruri sensibile, stiu si eu...
Va multumesc. Ma voi ocupa imediat.
Dupa parerea mea, in zona asta ar fi problema...
Ce aveti acolo dedesubt ? - Incaperea seifurilor.
Adica e locul potrivit pentru banii lichizi.
E amuzant. Nu avem de ce sa ne temem.
Avand in vedere grosimea si calitatea zidurilor...Sunt doar mici infiltratii.
Da, asa se spune. - Daca vrei, pot sa-ti arat subsolul nostru.
Vei vedea cum tinem seifurile. Clientii nostri nu risca nimic.
- Poate veni si ea ? Ar fi interesata. - Cu placere. E fermecatoare.
Urmati-ma !
- Asculta , Gerber... - Domnule director...
Gerber, ne-ai putea deschide sala seifurilor ?
- Iertati-ma, domnule. - Domnisoara...
- Scuzati-ma, am cateva intrebari. - Sigur. Pe ce tema ?
Cum putem deschide un cont ?
- Cum putem inchiria un seif ? - La ghiseul din capat, mergeti acolo.
- Buna ziua, domnisoara. - Buna ziua, domnule.
- Numele meu e Philippe Brecy. - Isabelle Garnier.
Stiu. Va vad adesea cand trec prin fata vitrinei.
- Stiu. - Sunt stagiar aici.
Doar atat ?
Da. Curand, dupa ce voi termina cu rutina diferitelor servicii
voi primi un post de director adjunct. Se va intampla in viitorul apropiat.
- Cu ce va pot ajuta ? - Domnule viitor director...
as vrea sa inchiriez un seif. - Nimic mai simplu.
Cu conditia ca banca sa fie sigura. Cu toate jafurile astea...
Ce mijloace de protectie aveti ?
- Precum vedeti, nu e urma de umiditate. - La prima vedere, as zice la fel.
Insa ati examinat bine peretii ?
Aici nu riscam inconvenientele pivnitelor dumitale vechi.
Impenetrabile sunt caile Domnului.
Asemenea celor din subsol.
Banii clientilor nostri sunt la fel de in siguranta aici
ca si comoara templierilor.
Apropo de Templieri. Se spune ca un slujitor al manastirii...
Nu, multumesc, nu fumez.
Un slujitor ar fi descoperit-o, sapand cu o cutie de conserve.
A avut timp.
Uneori suntem atat de presati de timp...
- E solid, nu ? - Blocuri de piatra placate cu beton.
- E si beton ? - Desigur.
Atunci, asta schimba tot...
- Mai devreme, eram chiar deasupra ? - Intocmai.
- Si nu se aude nimic ? - Nu.
- Pivnita mea e acolo. - Da, destul de aproape.
- Mai inainte, eram acolo. - Da.
- Acum suntem aici. - Da.
- Iar pivnita e acolo. - Da.
- Chiar in fata aluia... - Da, drept.
Ramane inaltimea.
Aveti adancimea mai mare decat noi. Asta explica de ce nu aveti igrasie.
Inaltimea e foarte importanta.
E de o importanta capitala.
Tata, am vazut tot. Pot sa urc ? - Desigur, doar stii drumul.
E simpatica.
- Usa seifului. - Sa mergem.
12, 13, 14, 15, 16...
Stii ca n-am dreptul sa-ti dau informatii ? - Atunci de ce o faci ?
Ghiceste !
Dupa tot ce mi-ai spus, cred ca banii mei vor fi in siguranta.
Dumneata trebuie sa descurajezi jefuirea unei banci.
Va dau un formular sa-l completati si sa-l semnati, O clipa.
Ascultati-ma, plecam de acolo si ajungem aici.
Care e distanta ? 12 metri si ceva...
Cat "ceva" ? Acel ceva ar putea da totul peste cap.
- Fii precis. - Mai devreme stiam.
Gata. 40. 12 metri si 40 cm, plus grosimea zidurilor.
- O sa punem toti umarul. - Asa sper.
Trebuie sa sapam un metru, un metru jumatate pe zi.
- Minim. - Victor, asta e mult !
E posibil, dar noi avem scadenta pe 30.
Care e inaltimea pivnitei noastre ? - 2,80 metri.
2,80. Si la banca ? Repede.
28 pasi si 16 cm. 4,48 metri, tata.
4,48. Incepem de aici, la o inaltime de 2,62 metri de sol.
- Ne trebuie o scara. - O trec pe lista.
Stiind ca intre A si B sunt 12,40 metri,
ca inaltimea C e 2,80 metri si D e de 4,48 metri,
care e varsta comisarului de politie care ne va aresta ?
- Isabelle, stii ca sunt superstitioasa. - In loc de glume, da-ne raportul.
Sunt alarme electrice la toate iesirile, seifurile,
si intrarea in incaperea fortificata. Rondul de noapte se face la fiecare 2 ore.
Si asta te face sa razi ? - Paznicul va fi concediat. Bea si doarme.
Alarmele au fost anulate de un scurt-circuit.
- Au nevoie de 8 zile sa le repuna in folosinta. - Ia pentru coafor.
Sa vedem cum e cu furgoneta.
A sosit la 15:40, a plecat la 15:48. A descarcat cutii ce pareau grele.
Aduna banii, perfect pentru noi.
Toata lumea la culcare. Maine, cumparam materiale si incepem.
Fetele vor avea grija de magazin. Executarea !
- Modelul cel mai robust pe care-l avem. - Ridica-l tu, sa vad.
- E destul de greu. - Depinde de ce vreti sa faceti.
Vrem sa sapam un subteran.
Un subteran ! Vrem sa sapam o groapa, una mica, la tara.
- Pentru un garaj in coasta dealului. - Cu asta v-ati descurca mai rapid.
- Atunci, o luam. Vrem 3. Sa recapitulam:
O scara, doua role de cablu electric, 3 lanterne, 4 ciocane, un kg cuie,
3 dalti, 2 lampi de sudura, 6 baterii, 5 caschete, 3 tarnacoape.
Asta nu-i garaj, ci service. Construiti in familie ?
Vedeti, noi cei din clasa de mijloc, trebuie sa ne aparam singuri,
altfel disparem.
Si restul ?
Restul...mai ramane doar restul. Aveti si un patent ?
Da. Plat, curbat, englez ?
Episcop. Un patent episcop.
Sotul meu voia sa zica "Monsenior". - Nu. Era un joc de cuvinte.
Pe aici.
Repede ! Repede !
- Ne jucam de-a buldozerul, da ? - Scuzati-ma, domnule agent. Nu am vrut.
- O s-o repar imediat. - Nu te atinge de bicicleta mea.
E foarte frumoasa... - Documentele !
Cu placere, domnule agent.
Tine-o putin.
- Ce transportati acolo ? - Materiale de bricolaj.
Domnule agent, fiti dragut. Nu vrem sa intarziem.
Avem drum lung si nu ne merg farurile.
I-auzi !
- Ce-ti veni sa spui ca nu merg farurile ? - Stiai bine. Daca nu erai asa neglijent,
le-ai fi reparat de mult.
De ce trebuia sa-i spui asta domnului agent ?
Acum o sa platesti amenda.
Poate mai multe, daca ne uitam bine.
Domnule agent, nu am vigneta.
Dumnezeule !
Bine ca nu v-ati ranit. - Era sa ne cada drept in cap.
- S-a surpat ? - Cine a avut ideea sa taie parchetul ?
- Tu, tata. - Nu stati acolo. Ne sufocam.
- Trebuie sa consult un specialist. - In plamani ?
Nu, in lucrari publice.
Asa lucratori sunteti voi ? Cine mi-a trimis neghiobii astia ?
O sa ma certe antreprenorul. Zapato, Roberio, incepeti santul celalalt.
Abdou, nu e ora mesei. Daca o tii asa, iti confisc gamela.
E de neconceput ce se intampla.
Imi cer scuze ca va deranjez. E vorba de munca aici...
Ne lipseste mana de lucru, asta e. Stau cu mainile in buzunar,
si asteapta doar alocatia familiala.
Nu e rau, dar nu e pielea lor in joc.
Ati facut pana acum santuri acoperite ? - Acoperite ? Cum adica, acoperite ?
La adancime.
- Da. - Adica galerii de mina ?
- Da. - Da, am facut. Sunt riscante.
- Dar de ce intrebi ? - Fiindca as vrea sa sap o groapa.
- Un put ? - Da. Insa nu un put asa, ci asa.
- Un put orizontal ? - Exact.
- Si ce vreti sa faceti cu el ? - E pentru aniversarea sotiei mele.
Sotiei dumitale ii plac puturile orizontale ?
Nu, pentru aniversarea ei as vrea sa ii daruiesc grota lui Ali Baba.
Un fel de simbol... Sap dupa lucru alaturi de fiul meu.
Sotia dumitale e norocoasa. Veniti cu mine.
- Intrati. - Ma scuzati.
Asezati-va acolo. Dupa dumneata.
- Putin vin rosu ? - Nu, mersi.
Cat sa ciocnim si noi. Nu e un vin oarecare.
Am un var care are vie. In cinstea doamnei.
Noi nu bem toata ziua asa.
Mici nu s-ar putea.
In ce sapati ? Natura solului.
- Obisnuita. - Nu, asta nu e un raspuns.
- E un sol casant, argilos... - Cate putin din toate.
Putin din toate ? E compact sau faramicios ?
- Mai degraba, faramicios. - Asta e complicat.
Trebuie sa taiem la milimetru.
Sa nu riscam ca aniversarea sotiei, sa se transforme in inmormantare.
- Inca putin. - Un strop.
Repede, goliti paharul.
Va trebuie planse de 34, sau chiar de 41.
Pe margini, punem brad. Cel mai bine ar fi sa punem piele de vitel.
Sa nu uitam de talpi.
- Sa stiti ca avem cizme. - Nu, niste talpi...
Voiam sa va intreb... planse de 41, adica din 1941 ?
Nu. Nu anul, ci grosimea.
Si spuneati ceva si de piei... Ce facem cu pieile in subteran ?
Asta e altceva. Vad ca trebuie sa va invat eu totul.
- In sanatatea sotiilor noastre, a cailor, a... - Nu stiu finalul.
A celor care-i incaleca.
- Trage. - Trag.
Nu de aia, de asta. Haide ! Sus, sus !
Inca putin. Inca ! Poti sa-i dai drumul.
Ridica !
Ia tarnacopul !
Tata, s-a blocat.
Desigur, nu mai e mana de lucru. Gata cu siesta !
Opreste-o !
- Buna ziua. - Buna ziua.
Buna ziua. Va multumesc de urare.
Isabelle, nu-i asa ca e minunat ?
N-o lua in seama. E la varsta aceea ingrata.
- Ce doresti ? - Sa te vad.
Directorul bancii e foarte ocupat. Pleaca la vanatoare diseara.
Vrea cateva macanitori pentru atragerea ratei cu gat verde.
- Asa ca am profitat de ocazie... - Sa va arat ce avem.
Mai lipseste sa ne inunde. Apasa ! - Tata, o sa cedeze.
Fa ce-ti spun !
Du-te la magazin si ia banda izolanta !
- Avem mai multe modele. - Aceea la ce e buna ?
La atragerea pasarilor, imitandu-le tipetele. Cum ar fi asta...
Si aceea ?
Jos sunt complicatii grave.
Mama, domnul lucreaza la banca din fata. L-a trimis directorul.
- Buna ziua, domnule ! - Omagiile mele, doamna.
Ce fermecator e !
- Ce doreste dragul de Durand-Mareuil? - O macanitoare pentru rata cu gat verde.
- Nu putem sa-l refuzam. - Inteleg c-aveti ceva probleme casnice ?
- Daca v-as putea fi de folos... - Nu, multumesc. Nu dumneata.
Vreau sa spun...sunteti fermecator. E fermecator, nu ? Isabelle !
Eliane. Ce face sus ?
Sa nu te misti de aici. Tine bine.
Ce n-am face pentru bani...
Daca o tinem tot asa, n-o sa mai ajungem in partea cealalta.
Victor. Domnul e de la banca.
- Buna ziua, domnule. - Da, v-am recunoscut.
- Iertati-ma, suntem plini de... - Domnul vrea macanitori pentru rate.
Ati picat la tanc. Nu gasiti nicaieri unele mai bune.
Ajutor !
- E cineva bolnav ? - Nu stiu...Nu. E fiul meu.
Fiul meu repeta. Isi exerseaza vocea.
Vrea sa devina actor. Repeta pentru sarbatoarea parohiei.
Ajutor ! Nu mai pot sa tin !
- Repeta in pivnita ? - Are nevoie de decor.
- Joaca rolul contelui de Monte Cristo. - Si tata e abatele Faria.
Ajutor !
Veniti careva !
- Nu cobori sa-i dai replica ? - Ba da. Ma scuzati...
Incantata, domnule. Ma scuzati, acum nu am timp.
Aveti niste parinti incantatori. Cred ca sunteti foarte uniti.
Adevarati complici...
Alo ? Cine ? Gerard e foarte ocupat.
E urgent ? Stai sa vad...
Din partea cui ? O clipa...
Gerard, la telefon. E Mireille.
Vin.
Asteapta, il tin eu.
Iata-l, draga mea. De aici i se aud bataile inimii.
Du-te si joaca-te in alta parte.
Da? Bine. Dar tu ?
Daca o sa vin ? Desigur.
E prima mea petrecere surpriza. Toti prietenii vor fi acolo.
Ar fi foarte dragut. Contez pe tine, motanel.
Sigur ?
Pa !
- Iata ! - Vezi, dragul meu...
in astfel de clipe, ne dam seama ce inseamna un cuplu.
Caprioara mea...
Domnisoara Garnier... Isabelle. Se poate ? - Nu, domnule Brecy. Philippe. Nu acum.
- De ce ? - Mai tarziu. Se pot intampla atatea...
Isabelle, nimic nu m-ar desparti de tine. - Cine poate sti, Philippe ?
Sunt sigur, Isabelle.
Corinne, esti insuportabila. Sunt momente cand te detest.
Mai ales ca e si fals.
Nu, draga mea, da-i drumul. Ma ocup eu, nu m-am suparat.
- Inca o teava ? - Trebuie sa fie o gura de canalizare.
Batrane, ar trebui sa consulti planul cadastral.
Si sa invit un inginer de la drumuri si poduri sa ne dea o mana de ajutor.
Daca o spargem, trebuie sa ne vaccinam impotriva tifosului si holerei.
O s-o ocolim. Trei grade la stanga. Acolo e nordul.
Nu, nu e nordul. Ba e nordul. Trebuie verificate deviatiile de la obiectiv.
Pe acolo !
Batrane, am uitat ca administrezi un magazin de farse si capcane.
Cum adica ?
Asculta, dragul meu Garnier. Poate pe dumneata te amuza,
insa eu numesc asta lipsa de onestitate si abuz de incredere.
- Nu inteleg ce insinuati... - Atunci asculta asta.
E cumva o rata ?
Iertati-ma. O reparam imediat. Oricine mai greseste.
E prima oara cand ma intorc cu mana goala.
A trebuit sa-i cinstesc pe toti cu sampanie.
Obisnuiti sa faceti sa sara dopurile.
- De unde stiti ? - Am intuit.
Nu e rata.
Dar asta ?
- Nu e ce vreau. - Nu aveti vlaga, pentru Dumnezeu !
Mi se pare foarte nepotrivit din partea dumitale sa fii dezagreabil.
- Si din partea dvs la fel. - Daca iti fac publicitate, o sa sari !
- Mai sus decat fiul dumitale ! - Nu ma calca pe bataturi !
- Altfel o sa te fac sa sari ! Din satelit. - Ce amuzant...
- Domnule director, au sosit confratii straini. - Gata, ma duc.
Nu mai cauta. Trec diseara pe la Courgelot.
Courgelot. Ratele lui seamana cu niste corbi.
Tu habar n-ai ce vinzi, iar el nu stie ce cumpara.
Ne-am putea intreba la ce va ganditi, daca n-am sti deja !
E inutil sa mai insistati. Nu ! Si tu...daca-mi mai incurci fluierele,
te trimit la verisoara din Issoudun.
- Imi pare rau. E numai vina mea. - Nu inteleg ce s-a putut intampla.
Trebuia sa verific marfa, doar eram clientul..
- Ma mai vrei ? - Tu ar trebui sa...
Ma duc la banca. Pe curand !
La revedere.
Isa, eu am schimbat fluierele. Te rog sa ma ierti.
- Ce se mai iubesc fetele astea. - Se adora.
Crezi ca vei gasi asa ceva la Courgelot ? Recunoaste, pentru Dumnezeu !
Mai tarziu. Vezi ca sunt ocupat.
Draga prietene, o clipa doar. Lisita de iarna. Asculta !
Si acum lisita de vara...
Iertati-ma. Domnul e un furnizor. - Ii sunt ...prieten.
Sunt foarte multumit. O sa trec sa va vad.
- Nicio diferenta. - Cum adica, nicio diferenta ?
- Nicio diferenta. - Doar nu sunteti muzician.
Daca domnul Schlumberger spune ca...
nu e nicio diferenta... - Scuzati-ma, domnule, aveti si petrus ?
- In Glasgow e imposibil de gasit. - Pasarea cu picioroange de tarm...
- Picioare lungi, paseste grav... - Da, cu alb si negru si guler in V.
Si pe cap are...
- Seamana cu un cocor. - Ceva mai mare.
- Mult mai mare. - Asteptati.
Sa vedem. O clipa. Ascultati.
- Nu. - Cred ca asta e.
- Nu. - Nu, sincer, nu...permiteti-mi, domnilor...
Domnilor, putina liniste. Ascultati.
Nu. Asta e cotofana de mare. Cotofana de mare.
Ma faceti sa rad... Cine rade la urma, rade mai bine.
- Cine e acolo ? - Domnul director.
Doamnelor, domnilor, carbunele. Nu ma deranjati, stiu drumul.
Nenorocitii ! Stii ce mi-au facut ?
Au suflat in toate macaitorile mele, dupa care Durand-Mareuil i-a dus la Courgelot.
Ei bine, pentru asta o sa-i jefuiesc banca.
- Unde e Gerard? - L-am chemat de trei ori. E jos.
- Parca vad ca doarme. - Tata, esti nedrept.
Ieri a facut cu 0,70 metri cubi mai mult decat tine.
Unde e ? Gerard!
Ger... Ce face ? Gerard, pentru numele lui Dumnezeu !
Gerard!
Ce e asta ?
Gerard, Dumnezeule . Fiul meu, copilul meu...
Micutule... Uite ce ti-au facut nenorocitii...
Vino, micutule. Aseaza-te aici ! Cum te simti ?
- Cum te simti ? - Bine. Nu ma brusca.
De parca n-am mai fi putut face incalzirea pe gaz !
- Ce tot faceti ? - S-a produs o surpare.
- Carbuni, o multime de carbuni. - Mai devreme i-au livrat.
Se arunca 2 tone de carbune peste fiul meu si tu doar atat stii sa spui ?
Asa e, avem un erou in familie.
- E murdar. - Strangeti imediat astia de aici.
- Si pamantul ? - Ce e cu pamantul ?
- Pamantul de acolo. Unde-l punem ? - Si asta e abia inceputul.
- Eu am facut calculele. - Si nu puteai sa ne spui ?
Daca nimeni nu s-a gandit la asta, avem o problema de organizare.
- Intocmai. Am neglijat un aspect esential. - Suntem la inceput, ne vom perfectiona.
Spune-mi, mai ai sacii cu cartofi din perioada ocupatiei ?
Da, dar sunt niste relicve.
Perfect. Pentru a reusi, o sa avem nevoie de un miracol.
Ce fac Isabelle si Corinne ? Ce dureaza atat ?
Mai repede !
- Poftim, mama. - Ma pui pe...
Taci. Mai e mult ?
Asta-i. O sa ne ia toata noaptea. O sa scapam de el, nicio grija.
- Cine a acoperit santul ? - Cine a pus pamantul in toiul noptii ?
Incompetentilor ! Ati profitat ca ieri am fost la dentist, si n-ati facut nimic.
La tarnacoape, ca de nu, va iau la suturi.
Asa, Abdou. Uite unul caruia ii place munca.
Gamela. Mi-au ingropat-o ! Mai ramasese un carnacior si fasolea...
Tu nu intelegi.
petrecerea lui Mireille
Ce ai ? Deja ai obosit ?
Vino !
- Ce-ai facut toata noaptea ? - Nu ma intreba.
E usor de ghicit.
Iti spun oficial. M-am saturat.
Deja am pierdut-o pe Mireille, si in ritmul asta, adio alta fata.
- Taci si mergi ! - Caram pamantul cu valiza, nu putem altfel ?
In saci ar fi fost prea evident. Valizele nu dau de banuit.
Oare si corsicanii fac ca noi ? Niciunul nu mai vrea sa fie gangster.
- Asa e, tata. Uite, in "Corida in Bermude"... - Aici nu suntem in Bermude. Miscati-va !
Totusi, nu ti se pare ca suntem niste artizani ?
Eu sunt artizan si sunt mandru. Imi fac singur cartusele.
Imi repar singur armele, imi montez singur unditele si-mi fac singur dreptate.
Cum a facut Sfantul Ludovic in stejar. Ai dreptate. Suntem niste regi.
Victor, ar trebui sa ne mai gandim. Poate ne-a luat valul cam repede.
Cum asa ? Sigur ! Ma fura, ma dispretuiesc, ma exploateaza,
imi ranesc mandria, ducandu-se la Courgelot,
si tu-mi spui ca m-a luat valul ? E simplu, o sa actionez singur.
Victor, doar stii ca n-o sa te abandonam.
- Ce caracter nesuferit. - Tata, sa mergem.
Tu nu scoti o vorba !
Eu nu mai am nimic de pierdut.
Nu ! Asteptati !
Ellian, Victor!
Copiii mei, am sosit !
Victor, verii din Liege.
Asta ne mai lipsea...
Bine v-am gasit ! Plecati in calatorie ?
Abia maine. Luni inchidem. Am fost la picnic.
Nu riscati sa muriti de foame. Nu ca noi. Noi am infuleca si un cal...
- Veniti din Belgia ? - Ne intoarcem. Venim din Spania, Costa Brava.
O adevarata odisee.
Nu stati acolo, cu copiii... Ingheata de frig pe vantul asta.
Da, e tare frig... Asa ceva am patit si in Olanda.
- Sigur nu va deranjam ? - Deloc.
- Simtiti-va ca acasa. - Sfantul Victor...
- Ce facem ? - Nu mai stiu. Acum nu pot sa va ajut.
Le ducem inapoi jos ?
Nici vorba. O sa ne puna sa le urcam din nou.
Mai ales ca mai avem de incarcat.
Am ales Spania pentru soare. De 32 ani n-a mai plouat in asa hal.
Am trecut Pirineii prin zapada. Era un polei ca la patinoar.
- Si stii, nu poti frana asa... - Valiza...
Casimir a vrut sa trecem prin Lourdes, sa vada grota.
I-au furat portofelul.
Nu e amuzant. Sa ti se fure portofelul, intr-un astfel de loc e o porcarie...
- Gerard, continua inventarul. - Care inventar ?
Inventarul de jos din pivnita.
Nu, tata, sunt singur... Nu ma lasa singur.
Te rog, nu...
O catastrofa !
Le-ai vazut pe Isabelle si Corinne ? Sunt deja doua tinere femei.
- Copiii cresc foarte repede. - Apropo, ai vostri unde sunt ?
Unde sunt copiii vostri ?
Albert! Arthur!
Uite, un tunel !
Arthur! Albert!
Veniti aici ! Fuguta !
Stergeti-o de aici, afurisitilor !
- De ce nu vrei sa ne arati tunelul ? - Ce tunel ?
Nu e niciun tunel. Vorbesc prostii.
Ba da. A facut un tunel mare in perete.
- In ce an a fost batalia de la Waterloo ? - In 1515.
- Da. Spun tot ce le trece prin minte. - De ce nu vrea...
sa ne arate tunelul ? - Daca-l suparati pe Victor, o incurcati...
Gata, tata. Aproape am terminat inventarul.
- Inventarul, ce mizerie ! - Lasand gluma la o parte...
daca ai nevoie de o mana de ajutor... - Nu, multumesc, vere.
- Ce ai de strigi asa in fata lor ? - Gata, tata, am ajuns !
- Unde ? - La zidul bancii.
- Imposibil ! - Vino sa vezi !
Daca Ellian ne pregateste o gustare, eu as putea merge mai departe.
- E mai bine asa ? Ne-am revenit ? - Casimir vrea sa plece la drum. E o nebunie.
Probabil c-ar dormi mai bine in propriul pat.
Vrei sa zici intr-o groapa !
Noaptea, motorul trage mai bine. Si apoi in 5 minute o sa treceti vama.
Victor, daca te deranjam, e deajuns sa ne spui.
Victor, ar fi bine ca micutii sa doarma.
Sunt acolo micutii ? Fac nani, dragii de ei ?
Nu. Facem ca si tine, sapam un tunel.
Casimir, esti in stare sa pornesti iar la drum ?
Casimir sa fie obosit ? Asa un barbat rezistent !
L-am vazut dansand pana la sase dimineata.
- Iti amintesti de Lulu blonda ? - Ai luat-o razna ?
- Cand a fost asta ? - Eu nu tin minte datele...
Cand m-a impresionat cu adevarat, a fost cu doua nemtoaice uriase, ce aveau un par...
- Stii ce-a facut ? - Sa mergem !
Da. Abia astept sa-mi povestesti de Lulu blonda.
La revedere, papusica ! La revedere, Casimir.
Te tin eu minte. Lasand gluma la o parte, nu poti sa ma ajuti putin ?
- Cu ce ? Cu masina ? - Nu, cu Lourdes.
- Mi-au furat portofelul. - Da, asa e.
Iti ajung ? - A fost ceva neprevazut.
Doar familia e sacra. Haideti, mergeti sa dormiti la hotel.
- Sa ma sunati si sa aveti grija. - Care e situatia jos ?
Obiectivul a fost atins. O sa explodeze.
Arthur? Albert? Veniti repede. - Va insotesc.
- E gata ? - Da. Am pus trei incarcaturi.
- Ii dam foc ? - Asteapta, lasa-ma pe mine.
Treci in spate.
Tata, ai grija.
- Nu ti se pare cam ciudat ? - Vrei sa-ti spun sincer ?
- Da-mi lanterna. - Nu, lasa, eu sunt mai slab.
Buna ziua, domnisoara. O telegrama pentru dvs.
- Multumesc. - La revedere.
Matusa Marie a murit si o inmormanteaza maine la Loudeac.
Imi pare rau, dar avea 94 ani. De trei ori mai mult decat noi.
Stiu. Dar trebuie sa ma duc. Si copiii la fel.
- A fost sora bunicii voastre. - N-are rost sa trimiti copiii la Loudeac.
Si ce-o sa creada lumea ?
Cei din Loudeac nu calca in magazinul nostru.
Eu as putea sa raman aici, sa-l ajut pe tata.
Poate sa se descurce singur pana maine seara.
Bine-nteles.
Buna ziua. Vreau sa-i fac o surpriza sotului meu. Ce ma sfatuiti ?
Luati una din fetele Bluebell si i-o ascundeti in pat.
- Ce neobrazare ! - Doamna...
Frate, maine va fi prea tarziu.
- Frate, sunt de acord. - Nu te abate de la calea cea buna.
Nicio grija. "Direct la tinta" e deviza mea.
Frate...
- Buna seara, domnule Garnier. - Iarasi dumneata...
- Sper ca nu va deranjez. - Ba da. Chiar foarte tare.
- Va iubesc. - Nu cumva pe fiica mea ?
Ba da. Sunt sigur. Vreau sa spun, pe ea o iubesc.
- Mi-am permis s-o invit la cina. - Nu se poate, e la o inmormantare.
La ora asta ?
A trebuit sa plece foarte departe, la Loudeac.
- La o ruda apropiata ? - Nu, una indepartata.
Mai bine.
- Vreau sa spun... - Am inteles. E in regula.
Dati-mi voie...Daca Isabelle, fiica dvs, nu e aici...
niste modeste flori de camp de sezon. Speram sa le aprecieze...dar...
- Spune-mi, ce faci dumneata la banca ? - Am sperante foarte mari.
- Este o institutie solida... - Da, sigur. Foarte solida.
Iarta-ma. Sunt singur si am multe de facut.
- V-as putea invita la restaurant ? - Nu.
- Am putea discuta diverse... - Nu insista. Va rog...
- E inchis. - O sa deschid.
- Ai reusit ? - Buna seara, domnule Garnier.
- O seara frumoasa ! - La fel.
Sper sa nu se fi intamplat ceva rau. Priviti !
Aveti dreptate. Nu e normal. De obicei, deschid la ora 9.
Am batut de vreo zece ori la usa din spate
si n-a raspuns nimeni. - Ce s-a intamplat ?
Sotii Garnier n-au deschis azi. Nu raspunde nimeni.
- Cu gazul nu se stie niciodata. - Gazul !
Ciudat. Sa mergem !
- Ce vreti? - Ne-am facut griji.
Magazinul era inchis. N-a raspuns nimeni.
Azi noapte, am auzit zgomote. Parca ar fi fost explozii.
Am experimentat cu praf de pusca pentru petarde...pentru corbi.
- E mare mizerie aici. - O sa facem noi si curatenie.
- E toata lumea bine ? - Foarte bine. Asta e tot ?
Va multumesc ca v-ati deranjat.
Cu ce sa incep azi ?
Prin a va intoarce acasa. Mai treceti saptamana viitoare.
Saptamana viitoare ?
Da, acum sunt in inventar si totul e dezordine.
Tocmai de asta am inchis.
Petarde pentru corbi ? In toiul noptii ?
N-a mai facut asta niciodata.
De sase ani de cand fac menajul, am inceput sa-i cunosc.
- Si asta nu va surprinde ? - Nu se comporta ca de obicei. E ceva...
- A indraznit sa va spuna asta ? - Da, doamna. Mie.
Eu, care n-am mai avut un amant de peste 25 de ani.
Nu m-ar mira sa aiba mari sume de bani. Asta ar explica multe.
Dupa parerea mea, il insala nevasta.
Dupa cum o cunosc, ar fi capabila sa trimita copiii la tara si, cine stie...
Poate intr-o discutie violenta...
Cu asigurarea de viata recent facuta... daca unul dintre ei dispare,
celalalt primeste o suma frumusica.
Evident, ar trebui sa para un accident.
Cand umbli toata ziua cu arme de foc, e simplu !
Noaptea trecuta carau un sac mare.
- Credeti c-ar trebui anuntata politia ? - Cum ? Ce-i cu politia ?
Daca ne luam dupa zvonurile din cartier, ar trebui s-arestam pe toata lumea.
Lefebvre, verifica !
Ce va face sa credeti c-au disparut ?
Pai, nu mai sunt acolo, domnule comisar.
Au trecut peste 24 de ore.
- Barbatul sta inchis in casa. - Fara vreo explicatie ?
Explicatiile lui sunt ridicole. A inceput prin a-si goni clientii.
A inchis magazinul si noaptea a pocnit petarde in pivnita.
Azi dimineata a alungat-o pe femeia de serviciu.
Bine, fie. O sa aruncam o privire.
- Fiti foarte atent. E violent. - Martori ?
Eu. Mi-a aruncat violent bicicleta pe jos.
Si nici nu are vigneta si se lauda cu asta.
Ne vom ocupa mai tarziu de acest caz. Momentan, n-am pe nimeni disponibil.
Daca-mi permiteti, domnule comisar, m-as putea duce chiar eu.
Am depus cerere pentru inspector stagiar si ar fi o ocazie sa...
Bine, dar sa nu faci vreo greseala.
E un negustor onorabil, ce-si plateste taxele.
Daca gasesc vreo dovada, cererea mea...
Va primi aviz favorabil. Dar actionati cu discretie.
Domnule comisar, puteti conta pe mine.
Sa traiti !
In numele legii, deschide !
Ascundeti-va, poate fi periculos.
- Domnule agent ! - Va amintiti de mine ? Bicicleta mea...
Ce mica e lumea... Mi-am cumparat vigneta, domnule agent.
Sa nu mai discutam despre trecut. Eram si eu putin nervos.
Boala secolului asta.
Azi trebuie sa respectam legea. E simplu, nu mai reusim.
Cu toate jafurile astea...
Sa nu mai vorbim de sotii care-si omoara sotiile.
Din gelozie, interes...
- Uneori amandoua. - Traim intr-o epoca ciudata.
- Sotia dumitale se simte bine ? - Foarte bine, multumesc.
- Si copiii ? - Da. Si ei.
Domnule agent, cu ce va pot ajuta ?
- Aveti carlige ? - Da. Ce sa prindeti ?
Prada cea mare. Numai asta ma intereseaza.
Mereu iti aluneca printre degete, dar cand o insfaci, esti rasplatit !
Se opune, se zbate, dar pana la urma tot cade in plasa !
- Am ce va trebuie. Numarul 14, desigur. - De ce v-ati inchis magazinul ?
Din cauza inventarului. Si din cauza inmormantarii.
E departe inmormantarea ?
In Bretania.
- Ca sa vezi. Credeam ca mai aproape. - De ce ?
Ziceam si eu...
- Cu asta faceti inventarul ? - Nu. Am gradinarit. Ma destinde.
Dar nu aveti gradina, nici pamant.
Nu am pamant, ce sa zic... M-am distrat si eu putin.
Va distrati in pivnita ? Si iese ceva ?
- Astept recolta. - Pe intuneric ? Cu asta pe cap ?
Drept cine ma luati ?
- Domnule agent, va spun tot... - E mai bine.
Dar ramane intre noi, da ?
Cultiv ciuperci de Paris. Le plantez in tavite alveolare
si cresc enorm, din cate am citit in "Vanatorul francez".
Aratati-mi pivnita. Vreau sa va vad pivnita.
Vreau sa o vad ori pe sotia dumitale, ori pivnita. Alege !
Cu ce drept ?
Nu mai sunt de serviciu. Fac ceea ce vreau.
- Sunteti sigur ca sotia nu e in pivnita ? - Nu, e la Loudeac.
Vedem noi...Luati-o inainte. Haide, inainte !
- Ce se petrece ? - S-a prabusit tavanul...
Tata !
Victor !
- Cred c-ar fi mai bine sa plecam. - Sigur. Vreau sa merg la culcare.
- Ce vreti de fapt, domnule ? - Sa afle despre tine.
- Ce dragut sunteti. - Macar atat. Scuzati-ma ca v-am deranjat.
O recunoasteti pe sotia mea ? E in viata ?
Spune-i ca esti in viata.
Sigur ca sunt in viata. Ce-i prostia asta ?
E o prostie de-a domnului. O sa vorbesc cu superiorii dvs.
- Fugi ! - Victor !
A fost o neintelegere. Mi-a sarit lumea in cap.
O sa va coste scump. Foarte scump.
- Nu va suparati. Am trei copii. - Si eu ! Si o nevasta pe care o ador
si pe care m-ati acuzat c-as fi omorat-o. Frumos iti sade !
In ce calitate ? N-ai avut mandat.
O sa ma revansez, domnule Garnier. O sa uit de contraventia dvs.
Si cu onoarea mea cum ramane ?
O sa va reabilitez in tot cartierul, va jur !
- Juri ? - Jur !
Da, si va jur si ca, incepand din aceasta seara, o sa va dovedesc nevinovatia.
Cine o sa va creada ?
Sunt pe cale sa devin inspector. Acordati-mi o sansa.
- Inspector ? - Da.
De data asta o sa inchid ochii, dar sa nu va mai intoarceti !
- Multumesc, domnule Garnier. - Sper ca nu am de-a face cu un ingrat.
Puteti conta pe mine.
Inspector. Asta poate prinde bine.
E adevarat ca si-a ucis sotia ?
Zidul ! Zidul lor !
Copiii mei, de data asta am reusit. Ne putem imbratisa.
Mai bine ne imbratisam de partea cealalta. Poate ajungem in sala de corespondenta...
Sunt convins ca acolo sunt seifurile. Cat e ceasul ?
12 si 5 minute.
Clesti, dalti, aparatul de sudura. Totul e pregatit ?
Victor, am un gol in stomac. - Si eu... Copii, mi-e frica !
Cu totii visam de zile intregi la clipa asta.
A sosit ceasul razbunarii. Contez pe curajul si disciplina de care dati dovada.
- Da, Victor. - Sa pornim !
Celalalt ciocan. Repede, cel mare !
Isabelle nu s-a intors de la film ? - Stii cum e...E cu Monique, stau la taclale.
Isabelle, te iubesc...
- Fii cuminte. Trebuie sa ma intorc. - De ce ? Ti-e somn ?
Nu, deloc. Ma asteapta parintii.
Si daca am merge la dans ? Eu n-am niciun chef de somn.
Nici eu.
- Dar nu ne intoarcem tarziu ? Promiti ? - Tu hotarasti.
Trebuie sa cer voie. Vino !
- Vrei ceva de baut ? - Nu, multumesc.
- Nu crezi ca tatal tau... - Te sperie ?
Nu. La ora asta, poate doarme.
In perioada asta lucreaza pana tarziu. Nu te misca de aici. Ma intorc.
Buna seara, tuturor ! Ati ajuns la capat ?
- La ora asta te intorci ? - Am fost la cinema.
- Cu Monique, stiu. - Da. La intoarcere m-am intalnit cu...
Philippe!
Tradat de propria mea fiica. Bravo.
N-a fost vina mea. M-a urmarit.
Am auzit un tipat si am crezut ca te-ai lovit.
- Iertati-ma ca v-am deranjat. - Nu, deloc. Esti binevenit oricand.
Voiam sa te intrebam daca putem merge sa dansam.
Sigur, dans !
Iertati-mi indiscretia, insa acest tunel...
- E o galerie pentru tir. - Pentru a incerca armele de foc.
- In capat o sa punem o tinta. - Dar daca daramati zidul...
O sa legam cele doua pivnite printr-o usa. Pentru tunuri.
- Tunuri ? Vindeti tunuri ? - Da. Tunuri anti-grindina.
Haideti, fugiti la dans. Repede !
Si faceti asta singuri ?
Deja suntem incarcati de impozite. Un antreprenor ne-ar ruina.
Trebuie sa ne gandim la viitorul copiilor nostri.
E admirabil. Domnule Garnier, lasati-ma sa fac parte dintr-o astfel de familie.
- Nu chiar imediat... - Lasati-ma sa va ajut !
Nu, voi mergeti in oras !
Plecati !
Nu are importanta.
Il tin eu ! Haide, ajuta-ma !
Trezoreria !
Tata, nu e sala seifurilor. Iar ai dat-o in bara.
Trezoreria ! Lingourile ! Cerul e de partea noastra !
Lasa-ma sa trec !
E imposibil ! Spuneti-mi ca visez... Doar nu voiati sa...
Isabelle, nu sunt in toate mintile ! E o nebunie !
Dragul meu, te afli intr-un moment de cotitura al existentei tale.
Ai grija ce raspunzi. Esti cu noi sau impotriva noastra ?
Domnule Garnier, e inuman ce ma intrebati.
A sosit momentul sa alegi, fiule !
Ascultati-ma, va implor ! Renuntati la acest proiect.
Am onoarea sa va cer mana fiicei dvs.
Atunci, arata ca esti demn sa faci parte din familia asta.
Pe aici ! Cine ma iubeste, ma urmeaza !
Dar nu aveti dreptul ! Va implor, opriti-va !
- Asta e furt. - Da, doar ca ati furat primii de la noi.
- Eu ? - Banca, directorul...
Daca refuzi sa ne ajuti, esti complicele lui
si nu mai avem ce sa ne spunem.
Tu, cel ce ne dai painea cea de toate zilele...
fa ca tot ce ne-a fost luat pe nedrept sa ne fie redat.
Si fa-l sa plateasca pe cel care ne-a gresit. Sa incepem !
Eu tot zic ca e o nebunie. Tunelul asta duce direct la voi.
Nicio grija ! Am prevazut totul.
- E a sasea oara cand rateaza. - Mai scuteste-ma.
- Mai da-mi una. - Totul e ud. De la atatea infiltratii...
- Se lumineaza. In curand se deschide banca. - Lasa-ma-n pace !
Daca intervine politia, sunt terminat.
Prea tarziu. Intr-o clipa se va afla totul.
Eliane, pregateste-mi valiza si nu uita de patura.
In inchisoare, e frig iarna.
Copiii mei, fiti tari. Cauza noastra este una dreapta.
Ai grija de ele, fiule. Si ascunde bine comoara,
ca sacrificiul meu sa nu fi fost in zadar
si sa stiu din adancul celulei mele ca nu va va lipsi nimic.
Ce ciudat...
- Esti convins ca nu-si vor da seama ? - Absolut.
Philippe, cere-mi orice. Le ordon dinainte sa te asculte.
Haide, spune ce ti-ar face placere.
- Lingourile. - Iti bati joc de mine ?
- Banca se va deschide in curand. - Ce vrei sa faci ?
- Sa le pun la loc. - Dupa tot raul pe care ni l-au facut ?
- Sunt ale mele. - Stiti bine ca nu e asa.
- Incerc sa va salvez. - Dati-mi-le.
Ce e asta ?
Plumb.
Buna ziua. Sunteti bine ?
Nu. Hotute ! Excrocule !
Mi-ai facut-o. Dar de data asta, ti-o coc eu.
- Chiar nu inteleg despre ce vorbiti. - Despre asta. E aur ?
- De unde a aparut ? - Din subsolul dvs. Astept explicatii.
- Asta-i culmea. - Domnul Garnier glumeste.
Ba nu glumesc.
Sa ma acuzati cu o asemenea lipsa de delicatete ar fi o prostie
la fel de mare ca a incerca sa dovedesc ca ati vrut sa-mi jefuiti banca.
Niciunul dintre noi nu am avea nimic de castigat, nu-i asa ? Deci...
- Glumeam, domnule Durand-Mareuil. - Ati vazut ?
- Ce doreati ? Am uitat... - O cutie de cartuse de 9.
- Va deranjeaza ? - Nu. Pentru 12 sau 16 milimetri ?
- Pentru 16, daca nu va deranjeaza. - Nu.
Nici nu v-am atins.
Pentru binele general, propun numirea domnului Philippe Brecy director executiv.
Poate se va ocupa de verificarea rezervelor abia peste sase luni.
Intre timp, putem pune in ordine unele lucruri...
- Si putem acoperi totul. - Oricum, va fi pe termen lung.
Poti profita, draga prietene.
M-as bucura sa-si faca voiajul de nunta in insulele Baleare.
Se pare ca acolo e mult soare, un soare de plumb.
E o idee mortala !
Gata, tata, a inceput !