Tu platesti!
El plateste!
Noi platim! Voi platiti!
Ei colecteaza!
IMPUNEREA
OpenSubtitles.org require your login in BSPlayer CTRL+P > Subtitles > Online Subtitles
Italia e tara soarelui...
a monumentelor si a palatelor.
În fiecare oras sunt câteva cladiri celebre.
Sunt cladiri pe care, în orice parte a lumii s-ar afla...
turistii vin sa le vada.
Dar mai exista, în fiecare oras...
o cladire pe care nimeni nu vrea s-o vada.
Cladirea fiscului.
Nimeni nu vrea s-o vada, cu atât mai putin sa intre în ea.
Totusi, taxele sunt necesare.
Datorita taxelor platite de contribuabili...
serviciile publice functioneaza la perfectiune.
Masinile noastre...
aluneca încet pe drumuri bine pavate.
Reprezentantii fortelor de ordine sunt întotdeauna la dispozitia dvs...
vigilenti si silitori.
Si, mai presus de toate, somajul e în mare parte rezolvat.
Oh, da, pentru ca datorita taxelor, s-a creat o noua profesie.
Aceea de consultant fiscal,
la care mai toti apeleaza pentru a plati cât mai putin posibil.
Acesta e chiar un specialist în noua profesie...
care încearca sa rezolve problemele unui contribuabil.
Si daca nu vei urma sfatul meu...
la sfârsit vei plati dublu, crede-ma.
Scuza-ma.
Alo?
Biroul Curto?
Oh, dvs. sunteti?
Sunt d-l Pezzella.
Pezzella.
Ah, buna ziua, d-le. Da, spuneti.
D-le contabil...
a sosit.
Declaratia de impunere?
Da. Au acceptat cifra ce am declarat-o.
Pai, dar e normal, e normal, am fost mai mult ca sigur.
Scuzati-ma o clipa.
E d-l Pezzella, un client de-al meu.
De când a intrat pe mâinile mele, el...
Da, bine. Bine, da, spuneti-mi.
Pai, nu am de ce sa mai astept acum, nu?
Ai înteles? Ban... - Bine.
Nu stiu daca m-ati înteles, eu...
Absolut. L-am pregatit deja. Va trimit imediat plicul.
Eh? La revedere. Un sarut copiilor.
Un sarut sot... Hm... un salut sotiei,
si tot ce-si doreste, eh. La revedere.
Uite-asa.
Da.
- Maria! - Da, d-le.
- Îmbraca-te imediat. - Da, da.
Trebuie sa faci un comision urgent. Trebuie sa treci pe la biroul Curto.
- Stii unde e? Ai mai fost acolo odata. - Da, da, da...
Le duci asta. Acest plic.
- Ai grija ca sunt 100 de mii de lire... - Tata, daca vrei ma duc eu.
Doar n-o sa las banii pe mâna ta. Da-mi pace!
Mai ce chestie!
Oh, ai aici 5.000 de lire. Dupa ce...
Dupa, treci pe la biserica Sf. Augustin...
Da.
si cumpara o lumânare frumoasa. Una de ceara. O lumânare mare de ceara.
Si aprinde-o. Tine, 5000 de lire.
Oh, asculta. Când ajungi înaintea Sf. Augustin...
spune de trei ori "Gloria Patri" din partea mea.
Sa-i spui, Sf. Augustin, ca e din partea d-lui Pezzella.
Râdeti, râdeti!
Oh, îmi pare rau.
Observati cu atentie zâmbetul d-lui Pezzella.
Pentru ca acel zâmbet, pentru un timp
nu-l veti mai vedea.
De ce?
E foarte simplu.
Iata de ce.
- Se poate? Buna dimineata. - Uite ce e, Pirolli...
ai o depesa de la administratie.
Magazinul de tesaturi Pezzella. Str. Aurelia. Uita-te...
... ar trebui sa existe o nota. - Pezzella...
- Sau cel putin cred ca am vazut-o. - Prin urmare...
Ah, aici: platile în contul statului posibil ca sunt inferioare câstigului real.
- Costuri ridicate ale publicitatii. - Verifica imediat.
Si trimite o persoana bataioasa, da?
Bine. Îl voi trimite pe inspectorul Topponi,
cel care a facut verificarea magazinelor mari.
Da, Topponi e chiar omul potrivit.
- Care e? - Ăsta.
- Ah. E singurul magazin? - Singurul.
- Fara sucursale, asa-i? - Nu, nu.
Bine.
Statie de autobuz...
Loc de parcare cu telefon...
magazin de lux... vitrina toata din alama...
sticla sablata...
- Cât plateste la doua luni? - Toate la un loc?
Da, venituri mobile complementare impozite, canalizare, totul.
- Patruzeci. - Patruzeci!
Lucruri de piata locala. Sa mergem.
Doamna, mi-ati dat 70.000 de lire, e adevarat?
Se plateste 67...
68...
69... 70.
- Vin imediat, domnilor. - Va rog, continuati...
între timp vom arunca o privire. - Faceti-va comozi.
Doamna, nu uitati sa verificati. Fiecarui impermeabil...
îi este atasat un numar. Ati putea câstiga un scuter.
- Verificati, d-na, verificati! - Bine.
Cu placere, doamna.
9000 e pretul redus. Uite ce lâna. Buna ziua, d-le.
Buna ziua.
- Mie mi se pare un pic cam scump. - Nu, doamna, ce spuneti?
Sa stiti ca vindem doua duzini pe zi.
- Îmi garantati ca e o afacere buna? - Nu va faceti griji.
Douazeci si patru ori noua cât face?
- Doua sute treizeci si? - Nu cred ca...
Deci...
... cât face? - Ce anume?
- Douazeci si patru ori noua. - Doua sute saisprezece.
- Eh. - Eh. Cine e?
Ati gasit ceva pe gustul d-voastra, d-le?
Pai... as spune ca...
mi se par lucruri ieftine, stiti.
Va rog, d-le, nu v-ati uitat bine.
Aici avem numai produse de lux... lucruri de prima mâna, de bun gust.
Da, da, bine, dar cu toate acestea, din afara nu pare.
Bine dar, dvs... nu priviti din afara, priviti din interior.
- Bine, dar eu vin de afara. - De la tara?
Nu, am intrat pe intrarea principala si nu am avut aceasta impresie.
Am înteles. Poate ati fi vrut sa vedeti o vitrina frumoasa...
o prezentare frumos luminata cu un neon... - Exact. De ce nu o faci?
- Vreti sa va spun eu motivul? - Sa auzim.
Va temeti de impozite.
- Ascultati... - Da?
Daca am înteles corect sunteti comerciant?
Nu as spune.
- N-ati spune? - Nu.
Eh, stiti cum procedeaza acesti domni? Eh?
- Da? - Oh, facând asta...
facând asta, v-ati putea da seama cum sunt facuti, "acesti" domni.
- Ei bine, într-un anumit sens. - Asa, într-un anumit sens.
Trecând pe aici prin fata, vad o vitrina frumoasa...
vad o expozitie frumoasa, intra...
se informeaza daca vânzarea merge bine...
Exact.
- Intra în vorba... - Exact.
- D-ta spui ca ai câstigat multi bani. - Foarte exact.
Apoi la un anumit moment dat...
scot legitimatia... - Legitimatia. E adevarat, asa e.
ti-o dau... - Da... apuca legitimatia asa,
si ti-o dau, luati-o, luati-o... - Nu, nu, cititi-o, cititi-o.
- Nu, nu e nevoie. - Citeste-o, te rog.
- Legitimatia? - Da.
Bine, daca asa doriti.
Oh, e drag... e dumneata, asta esti dumneata, nu-i asa?
- Da, eu sunt. - Dar ceva mai tânar.
- Fara mustata. - Eh!
- Fara mustata, da, da. - Cititi numele de jos...
Ah, numele de jos? Eh.
E scris printre altele, mi se pare.
- Insp... pector... - Pector.
- To... Topponi. - Da.
- Administratia... - Fiscala.
Administratia Fiscala.
Scuza-ma...
unde e...
Pai, era aici, nu stiu.
Nu, vreau sa spun administratia...
... e în biroul ala? - Oh, da, în ala.
Te superi...?
Oh, da... dar dumneata ai legitimatia.
- Bardi... - Bardi...
- Te rog. - Va rog.
Multumesc.
Bardi.
- Aici nu suntem în ordine cu impozitul. - Nu, nu-i asa?
Uite cei... nu aveti alte dosare de plati?
Sunt aici.
- Toate sunt aici? - Toate aici. Eh!
Oh nu, inspectore, îmi pare rau, dar nu în sertare.
Va rog sa aveti rabdare. În sertare se tin secretele personale.
Uite, tocmai secretele sunt cele care ne intereseaza.
Trebuie sa ne scuzati, dar noi doar ne facem datoria.
- Si asta vi se pare un lucru corect? - Oh... scuzati-ma.
Nu, asta e a mea. Dimineata o folosesc,
pentru inhalare. - Da.
- Deoarece sufar de dureri în gât... - Am înteles.
... dimineata în fata oglinzii ma spal. Ma spal.
Inspectore, simt ca sunteti putin racit, ati mai încercat
aceste supozitoare? - Nu, multumesc.
Sunt extraordinare pentru raceli.
- Eu folosesc sirop. - Dar sunt foarte eficiente.
- Oh, stiu, dar... eu merg pe vechi. - E nevoie doar de câteva.
- Fara obligatii! - Multumesc.
- Bardi... fara obligatii! - Oh, nu, multumesc.
Oh, totusi arata bine, nu-i asa? Îmi face o placere nebuna.
Imaginati-va: am platit un contabil
care-mi tine în ordine hârtiile.
- Ah! - Într-adevar! Daca e ceva
în neregula, inspectore, sa-mi spuneti.
Asa am sa-i pot trage o sapuneala frumoasa!
- Sa-i arat cine sunt eu! - Ar fi corect, deoarece
va trebui sa platiti o amenda.
- Eu? - Dumneata!
Oh, bine! Voi plati ce trebuie platit.
- Ei bine... îmi doresc sa fie mica... - Ei bine, asta...
depinde... de dumneavoastra.
Nu. Asta depinde de modul în care v-ati tinut
evidenta contabila. Îmi pare rau...
Ce este?
D-le, persoana respectiva e pe a doua linie.
Ah, da. Vin imediat.
Scuzati-ma, acum,... am sa lipsesc... pentru o clipa.
- Va rog. - Faceti-va comozi.
Multumesc.
Contabile... Sunt, Pezzella.
A venit fiscul la mine.
Fiscul!
Au venit?
Ah, au venit! Pai, cu atât mai bine.
Si cum merge?
Pai, asta e o veste buna. E în regula.
Bine pe naiba! Dar, spune, chiar nu ai înteles nimic?
- Fiscul e aici! - Cine?
Fiscul!
Da, da, da... Am înteles, dar
vom vorbi alta data, nu-i asa?
Nu, nu, nu acum.
Sa vorbim alta data despre asta? Vom vorbi chiar acum,
astia sunt aici, în biroul meu. Cum sa ma descurc singur?
Pai, asculta prietene, încearcati sa câstigati timp,
fiti simpatic, fiti... dragut,
întelegator...
încercati sa gasiti unele puncte în comun,
sa aflati ce gândeste, de exemplu,
despre politica...
Politica?
Oh, înteleg! Da, înteleg!
Si vom vorbi în aceasta seara, voi veni la cina la dumneata, da!
Acum nu pot, la revedere.
Totul e bine? Bravo, sunt multumit. Totul e bine.
De fapt totul e rau, îmi pare rau pentru dumneata...
- Pentru mine? - Eh, da.
Si ce vina am eu, scuzati-ma?
Pai, ma rog, vina doar nu va fi a noastra, nu?
Ah, dar aveti rabdare, inspectore, ei!
Am un consultant fiscal!
Si cu consultant!
Asta ma face sa ma gândesc... scuzati-ma, eh...
la regretatele timpuri...
Ah!... ce-ati spus.
M-ati lovit la punctul sensibil.
Vremurile trecute.
Alea au fost timpuri bune, draga inspectore!
Si nu se mai întorc! Oh, nu, nu se mai întorc.
- Care timpuri, va rog? - Cum care timpuri? Acele zile s-au...
Acum suntem... vreau sa spun,
suntem oameni mari sau copii? Aveti rabdare!
- Ah, uite... - Ori... "italieni!"
Ei? Bardi?
Vreti sa va explicati, va rog?
- Cum, n-am fost înteles? - Oh, nu. N-ati reusit...
Inspectore, inspectore...
... am reusit, - Nu ati reusit.
Dar am reusit sa va misc. O stiu.
Nu, doar ca... am o mica conjunctivita.
Nostalgia, nostalgicule.
Dar spune ca e conjunctivita ca sa poata lacrima în voie.
- Dumneata nu... nu ai înteles. - Am înteles perfect.
Sunt de acord cu dumneata. Si cu Bardi, daca nu ma însel.
Pentru noi! ... Bardone!
- Cum gândesti d-ta, scuzati-ma? - Cum gândesti dumneata.
- Dar eu nu gândesc ca dumneata. - Si atunci cum gânditi, ma rog?
- Atunci v-ati razgândit. - Oh, haide!
Daca m-ati fi lasat sa termin, as fi spus,
de pe vremea bunicii mele.
Ah!
Dar atunci dumneata...
esti "anti"! Ca mine! - Dar nu, eu nu sunt...
Si eu sunt "anti". Eh!
- Prima data ai spus ca erai "anti". - Si ce-am spus?
- Ai spus ca esti "pro". - Am spus "pro"?
Mi-a scapat un "pro", dar eu sunt "anti". Priviti-ma bine.
- Eh, inspectore! Eu zic ca stam aici... - Nu conteaza.
... sa despicam cuvintele. Mi-a scapat,
fara sa-mi dau seama, aveti rabdare. Si apoi, ce naiba!
- Suntem toti italieni. Suntem italieni! - Da, bine. Suntem italieni.
Ne-am dus la razboi. Subofiterul meu!
Tipa-tipa subofitere!
Buna ziua d-le, cafelele.
Aici, aici, tinere. Pune-le aici, pune aici.
Asa.
Eh! Sa bem!
Permiteti?
Nu poate suporta cestile întoarse cu susul în jos.
E alergic?
Cine a comandat cafelele astea?
Eu, cu modestie.
Ei bine, sunteti foarte amabil,
dar credeti-ma, chiar nu e cazul. Uita-te la '58.
Bruneto!
Buna ziua, doamna. Buna ziua, unde e sotul meu?
- E în birou, doamna. - Da încoace, tu du-te acasa.
Uh, ce fazani frumosi. Cine stie cât ati dat pe ei, doamna.
Macar o data e o cheltuiala ce se poate face, lui îi plac mult.
Inspectore, deoarece faceti
aceasta verificare atât de minutioasa,
va rog sa o faceti cu mâna pe inima.
Aici nu tot ce straluceste e aur.
- Vreti sa stiti adevarul? - Da...
Am eliminat toate cheltuielile extravagante.
Singura extravaganta ce mi-o pot permite, sunt aceste trei cafele.
Si vreti sa stiti de ce nu-mi pot permite trei odata?
Va spun chiar acum: pentru a salva doua bacsisuri, iata.
- Torquato!... Buna dimineata. - Buna dimineata.
Torquato, uite ce am gasit astazi.
Sotia mea e norocoasa: întotdeauna gaseste ceva.
Dar trebuie sa ducem imediat înapoi acesti pui
celor ce i-au pierdut. Pentru cinste! - Dar acestia sunt fazani.
- Cum? Care fazani? - Cum nu?
Sunt fazani? Ăstia sunt pui de gaina.
Sunt pui de crescatorie,
chestii congelate ce vin din Elvetia.
- Ăstia sunt pui elvetieni! - Ba nu.
Uitati ce e... daca îmi permiteti, eu sunt vânator.
Ah! Asa. Spune dumneata.
- Sunt fazani adevarati. - Uite.
- Vezi? - Si pot spune ca sotia dumitale
chiar stie ce spune.
- I-ai furat? - Ba i-am cumparat!
- Si chiar proaspeti. - Da.
- Dar ei put! - Precis va spun.
Vad ca va pricepeti, nu-i asa?
Sunt vânator, doamna.
Ah, atunci pe lânga faptul ca sunteti vânator
trebuie sa fiti si un gurmand. - Si daca sunteti si vânator si gurmand,
astazi vom face ceva, nu-i asa?
Ramâneti cu noi pentru masa de prânz! Vom mânca o bucatica
de pui putred. Chiar si lui Bardelli îi va face placere, nu?
Uite ce-i... Va multumesc foarte mult,
dar vânat pot mânca doar daca-l prind eu.
- Si l-ati prins! Facem sa-l prindeti. - Nu, vreau sa spun, daca-l vânez.
Ei, stam sa vedem cine la vânat! Dumneata, eu,
cine l-a vânat, l-a vânat!
Acceptati invitatia noastra, ne va face multa placere.
Doamna, cu mult drag
dar sotia mea azi mi-a pregatit un fel de mâncare
dupa care ma înnebunesc. - Înnebuneste!
- Supa. - Chiar astazi.
Ei?
- Du-te si deschide surorii tale. - Am vrut sa fac risotto cu ciuperci,
dar apoi m-am gândit ca nu era cazul.
Foarte bine. Sunt periculoase.
Da... sunt foarte scumpe!
- Buna, tata. - Buna, frumoaso.
- Buna, mama. - Buna.
Si... la felul doi?
- Omleta cu anghinare. - Ei, spuneam eu!
Nu-i rau, nu-i asa?
Dar nu era mai bine putina carne?
Potrivit "Colectiei Medicale" un bol de supa
face cât doua fripturi.
Ei bine, eu m-as fi multumit doar cu una.
Si asta e bine. Atunci manânca doar jumatate.
Apoi, asta ar fi cât doua fripturi?
Exact. Chiar asa.
Atunci am s-o manânc cu cutitul si furculita.
Ei bine?
Trebuie sa multumim lui Dumnezeu ca exista supa.
Si gânditi-va ca sunt multi oameni care astazi nu au ce mânca.
- Nu voi mânca. - Cum asa? Nu manânci fazan?
De când am luat contact cu cei de la fisc
mi s-a întors stomacul!
E nevoie de mai mult de atât pentru a-mi strica pofta de mâncare!
Tata, îti faci prea multe griji.
Uita-te la mine: nu-mi fac griji deloc!
Si asta pentru ca esti un nesabuit.
Te gândesti cum sa ma prostesti sa-ti dau masina,
sa dispari cu scuterul, sa faci probleme fetelor...
Bine face. Ce ar trebui sa faca? E tânar.
Da-i si tu dreptate, da-i dreptate. Eu lucram la vârsta lui!
- Vrei sa stii ca eu... - Stim, stim.
Las-o aici, Elvira. Servesc eu salata.
Tu pregateste brânza si fructele, te chem eu când e momentul.
Trebuie sa-i spunem si cameristei
ca ai mers din casa în casa vânzând stofe îmbracat în turc?
Te rog, în marinar.
În turc m-am îmbracat atunci când am mers sa vând covoare.
Marinar sau turc pe mine nu ma intereseaza!
- Oh, da? Te deranjeaza? - Da.
- Oh, te deranjeaza? - Da.
Atunci sa-ti intre bine în cap ca daca o sa continui în ritmul asta
în curând am sa încep din nou. Asa ca nu ma scoate din sarite!
Exagerezi, sa stii! Dar daca aceste documente
sunt atât de importante, cum spune sotul meu,
de ce le-ati lasat la birou si nu le-ati adus acasa?
Cât esti de proasta! Cât esti de proasta!
Astea sunt documente care trebuie sa ramâna la birou.
Sunt facturi, chitantiere, state de plata.
Bine, nu te supara, am întrebat si eu!
Avem nevoie de o lege. E adevarat, d-le contabil?
Nu am înteles nimic.
Am spus ca parlamentarii au alte probleme.
Oh, nu, draga d-le!
Deputatii sunt reprezentantii poporului.
Ar trebui ca sa se ocupe în Camera lor
de scutirea contribuabililor de aceasta povara fiscala.
Chiar si Sf. Augustin se intereseaza de impozite, stii?
Da, iar eu am avut nesansa de a ma numi Augustin din cauza asta!
Ar trebui sa fii mândru, tâmpitule!
Sf. Augustin a spus ca în cazul în care taxele si impozitele
sunt prea împovaratoare, nu e un pacat sa nu le platesti!
Iar eu atunci când ceva nu e un pacat, am constiinta curata,
si merg drept pe drumul meu.
Contabile, facem bine daca încercam
sa nu ramânem pe jumatate goi?
Îmi... îmi pare rau, dar mi se învârte putin capul,
vinul asta e nou,
dar totusi... e bun. - Te-am salutat! Ăsta s-a îmbatat.
Crede-ma, contabile, nu mânca mult ca o sa-ti fie rau.
Vino cu mine, ridica-te. Ne vedem mâine la birou.
Asculta.
Nu te teme, înca te pot salva.
Crezi... ca înca mai avem timp?
- Hmm. - Hmm?
Taci. Ne pot auzi.
Vino aici.
Sunt asa dragute, nu-i asa? Numai de lâna.
Si ce trebuie facut?
Trebuie sa le intri pe sub piele, sa-i ungi.
Nu, e imposibil. Ieri pentru o cafea a fost sfârsitul lumii.
Oh! Dar dumneata te-ai murdari pentru o cafea?
Oh, sigur. Daca cineva o arunca pe mine, desigur ca ma murdaresc.
- Dar sergentul era si el prezent? - Oh, da, erau amândoi acolo.
Greseala, mare greseala.
- Sunt ignorant. - Da, în materie fiscala.
Vezi tu, fiecare om
e cinstit în public, trebuie luat între patru ochi.
Da? Crezi ca...?
omul nostru luat deoparte...
e maleabil? - Da...
Da, dar trebuie luat usor.
Trebuie procedat... prin sondaj.
Sondaj, nu-i asa? Dar atunci ar fi nevoie de o sonda.
Dar sonda... sunt banii.
Da! Grozava idee!
- Uita-te! Uita-te! - El e?
- Nu, uita-te! - El e?
- Nu. - Cine e?
- Afara ploua. - Cine? Unde?
- Si ce? - Ce se va întâmpla
cu inspectorul când va iesi? - Oh, frumos, se va uda!
Nu.
Nu, esti un ignorant.
- În domeniul fiscal. - Da.
- Ah, bine. - Nu, vreau sa spun: nu se va uda
pentru ca îi vei da o haina de ploaie.
- De tergal? - Da!
Ce idee buna!
Si apoi uiti sa i-o mai ceri înapoi.
Si daca... n-o aduce înapoi?
Vei creste doza.
Doua haine!
- La fel. - Nu, nu! Altceva.
Altceva?
Ce jecmanitori baieti!
Doriti ceva, d-ra?
Scuzati-ma, cu d-l Topponi. Trebuie sa-i dau umbrela asta.
Dar... scuzati-ma, cine sunteti?
Sunt fiica dânsului.
Fiica?
Spuneti ca trebuie sa-i dati
aceasta umbrela tatalui d-voastra? - Pai, ploua!
Tata m-a sunat ca sa i-o aduc.
Ei bine, d-ra, va rog sa asteptati un moment.
Voi veni imediat sa va conduc la tata, da?
Multumesc.
Ideea dumitale a cazut.
Va trebui sa-i trimitem un cadou la domiciliu.
Da, dar stii, e dificil de aflat adresa
acestor domni de la fisc.
- O pot gasi. - Ei, bine...
Daca reusesc s-o aflu de la fiica lui?
- Acum? - Nu!
Ah, bine! Eh!
O urmaresc când pleaca. Pâna la domiciliu.
Dar fii atent, nu uita s-o scrii corect, da?
- Desigur. - Foarte bine.
D-ra, veniti.
Asculta, nu insista. Acesta e un subiect tabu,
daca tata ar sti m-ar omorî! - Hei, asteapta putin:
tu ai pariat ca te vei combina cu prima fata care intra,
daca dai înapoi, treaba ta, dar îmi platesti cele 3 tricouri.
Nu-ti convine, te lasi? Asa-i?
Nu, suntem de acord. Dar mai e timp pâna duminica, nu?
Buna, Ninni!
Grabeste-te, du-te acasa altfel se face târziu.
- Nu vrei sa te astept? - Nu se poate, sunt multe de facut.
Nu va lasati rugat, inspectore, daca vrea sa va însoteasca...
Am multe de facut, dar, multe de facut aici, da, da!
Lucrati prea mult, inspectore,
o sa va epuizati. Spune-i, tata:
esti epuizat, muncesti prea mult.
Eu îi spun mereu, dar nu asculta.
Asculta, Ninni:
Spune-i mamei sa nu-si faca griji
daca nu ne vedem, pentru ca e posibil
sa nu pot veni nici la micul dejun.
- Bine. - Buna, frumoaso.
Pa. Ah!
Ne uitam la televizor în seara asta, sa nu întârzii mult.
Pai... poate
chiar în seara asta voi putea veni.
- Pa. - Bine. Pa.
Va conduc.
D-ra? Oh, scuzati-ma, d-ra,
caut ambasada, stiti unde e ambasada?
- Care ambasada? - Oh... american...
- Oh... Ambasada SUA, întelegeti? - Ah da, e în strada Veneto.
Eh... eu înteleg putin italiana, d-ra,
nu as putea sa va conduc cu masina mea?
Nu, nu vin în masina cu dumneata.
De ce, eu bun, sunt fiu de pastor...
- Ce? - Da, tatal meu e pastor protestant.
- Ah... un pastor protestant... - Da, da, eu sunt un baiat bun.
Am primit o educatie excelenta.
Mizerabile, Vespa mea!
- Nu ai vazut ca ma combinasem... - Îmi pare rau...
Îti pare rau, pe naiba!
D-ra? D-ra?
Ai distrus tot!
Ba nu, daca o pornesti vei vedea ca functioneaza...
Stiu ca asta merge, cu ea n-o sa-mi mai mearga!
Deci, nu va duceti acasa în seara asta, nu-i asa...
- Ba da, de ce nu as merge? - Pentru ca i-ati spus fiicei ca...
Nu, fiicei mele i-am spus ca poate nu vin în seara asta,
dar ma refeream la televizor. - Oh...
Pentru ca acasa noi nu avem un televizor.
- Nu aveti? - Nu, nu avem,
mergem sus la un colonel, care locuieste deasupra noastra.
Si va place?
Pai... ce sa spun...
nu multe, câte ceva...
vânatoare si pescuit... - Ei bine, ce-mi place si mie,
si eu ma înebunesc dupa... dupa vânatoare si pescuit.
Avem aceleasi gusturi... parca am fi frati.
- Uita-te aici... - Si de ce nu v-ati cumparat?
- Pai... asa... - E distractiv...
- Sa spunem... daca asa credeti. - E bine, bine, bine...
15 septembrie, ati primit 15 perechi de bocanci de schi.
- Da. - Hmmm... si factura?
- Cum de stiti? Factura? - Stiu, e scris aici.
- Da. - Asa-i, si factura trebuie sa fie...
Nu stiu, ar trebui sa fie aici, nu ati vazut-o?
- Nu chiar, am cautat-o. - E acolo...
- Ei bine, e sau... - Merg s-o caut, nu?
- Mergeti s-o cautati... - Si daca n-o voi gasi, aveti rabdare,
vreau sa spun ca veti gasi ceva care...
va va face la fel de fericit.
Scuzati-ma...
D-ra?
D-ra! Doar nu v-ati suparat asa de tare?
- Dar ce am facut? - Gata, ajunge, de la Tibru
ma tot deranjezi, du-te si fa pe idiotul în alta parte!
Dar nu o faceam pe idiotul, o faceam pe americanul.
Da... iar eu pe indianca.
D-ra, îmi permiteti sa va însotesc?
- Da, asta va permit. - Uite, am o Vespa, sa mergem.
Nu-mi foloseste, pentru ca am ajuns, locuiesc aici. La revedere.
Dino? Fata aia locuieste acolo?
Da, locuieste acolo, dar de ce te intereseaza pe d-ta?
Vreau doar sa stiu daca fata aceea locuieste acolo.
Dar, d-le contabil, la vârsta d-tale sa mai umbli înca dupa fetite...
Dar cum îndraznesti sa te gândesti la asa ceva,
tu esti cel care a urmarit-o, te-am vazut, sa stii...
Tu ai urmarit-o.
- Laura... - Buna matusa.
- Bucuria mea, intra, intra... - Ce mai faci?
Nu prea rau, multumesc. Chiar nu te asteptam.
- Ce e? - Era unul care ma urmarea
si ca sa scap de el, am intrat. - Ai facut bine. Ernesto...
E Laura...
Ernesto, e Laura si a venit sa ne viziteze.
- Buna ziua, unchiule. - Buna ziua.
Ia loc.
Stai jos.
Aproape ca ati uitat adresa noastra,
dar de ce s-a întâmplat asta?
Piata Navona, nr. 35... Bine, bine...
Draga contabile, mi-ati facut un serviciu
care face cel putin 10000 de lire.
Tineti.
Eh? Pai... nu credeam ca te jignesc, scuza-ma...
Doar nu crezi...
ca a fost de ajuns sa deschid o carte de telefoane?
Tineti cont ca adresa unui inspector fiscal,
e mai secreta decât planurile bombei atomice, nu?
Dar eu gasesc...
gasesc ca merit cel putin 30.000 de lire.
- Hmm? - Ai terminat?
Si acum, d-le contabil, trebuie sa ne ocupam
de cumpararea unui televizor, chiar daca nu te vei preocupa chiar d-ta,
dar te rog, unul frumos, imens de mare,
21, 25, 30, 40 inch, toti inchii care exista,
si-l vom trimite chiar în seara asta inspectorului.
Sunteti un ignorant.
- În materie fiscala. - Hmmm... Dar nu lui, sotiei sale.
- Sotiei? - Desigur, fara ca sa stie
cine l-a trimis, doar sa intuiasca. - Asa-i.
Asa se face... asa.
Televizorul îl platesc eu.
E bine?
- Buna ziua, doamna. - Buna ziua.
- Trebuie sa va livram asta. - Mie?
- D-voastra sunteti d-na Topponi, nu? - Da, eu sunt.
- Dar cine-l trimite? - Nu stiu, a fost platit.
Daca e platit, intrati, dar nu înteleg.
Au adus un cadou pentru mine.
- Pe aici... asezati-l aici. - Unde-l punem?
Acolo, pe masuta.
- Aici... - Dar, ce e asta?
Se aprinde, dar nu e o bricheta, e un televizor.
Asculta, daca vrei sa faci pe desteptul, te pocnesc.
Crezi ca ati intrat într-o casa de tâmpiti! Eh?
Treaba a trebuie clarificata imediat. Cine a trimis chestia asta?
Stim doar ca e de la compania Vega, noi suntem doar muncitori,
tehnicianul va veni dupa asta sa-l monteze.
- Mara? - Si închideti usa.
- Multumesc. - Mara? Vino aici.
- Stii cum am sa par eu? - Cum?
Cu cadourile astea de la straini?
Stii cum o sa mi se spuna?
Boule!
- Buna ziua inspectore. - Buna ziua.
- Exact la timp, nu-i asa? - Da.
Doar ce deschid magazinul si primul client esti d-ta.
Da... Mergi si deschide biroul.
- Te deranjeaza daca folosesc telefonul? - Luati loc, stati jos.
- Nu, nu, aici, stati jos. - Fara politeturi...
- Doar luati loc, stati jos. - Bine, multumesc.
- Dar, stiti... - Ce anume?
- Platesc apelul telefonic. - Dar, Doamne fereste.
- Nu, atunci nu voi mai telefona... - Nu pot accepta.
- Oh, te rog... - Eu va rog.
- Asta nu e posibil... - Da-i la saraci.
- Da-i de pomana... - Dar atunci,
o sa spuneti ca i-am luat eu.
- Stiti de ce, draga inspectore. - Uite ce-i,
nu vom reîncepe cu lamentarile grecesti, deoarece nu e cazul, crede-ma.
- Bine, bine... - Eh, nu m-am nascut ieri...
Inspectore, stii ce cred eu despre d-ta?
Da, stiu, dar nu-mi spune, altfel voi fi obligat
sa te denunt pentru ultraj. Asta e tot. - Oh, Dumnezeule, ce ati înteles?
- Vroiam sa spun ce cred eu despre d-ta. - Da?
- Ca va admir! - Va multumesc, foarte amabil.
- Sunteti o persoana serioasa, punctuala. - Multumesc.
Si, fara modestie, nu ca sa ma laud,
si eu sunt un om serios, punctual...
Uita-te la mine, inspectore... si secretos...
sunt un mormânt.
Scuza-ma înca o data pentru toate
dar ce doresti sa spui d-ta cu treaba asta?
- Nimic, spuneam si eu. - Atunci, hai s-o lasam asa...
- Stiu... - Sa nu fim copii, haide...
- Inspectore... - Oh...
Va placut la televizor seara trecuta?
Pai, da... se putea si mai bine.
Stiu, dar trebuie sa fi fost multumit, nu?
- Da, asta da... - Dupa cum spune proverbul:
cine e fericit, e bucuros. - Asa e.
Dar daca d-ta nu te-ai bucurat...
Ma rog...
sotiei d-tale i-a placut? - Cum sa spun, sotia mea...
a aruncat doar o privire, asta pentru ca sotiei mele
i se pare ca e o idiotenie... - Ah.
ca sunt lucruri mai utile.
Acum, de exemplu, stiti pentru ce ma pune pe cruce?
- Spuneti... nu, nu, spuneti... - Spun...
Pentru un frigider.
Ai înteles?!
Eh!
- Buna ziua... - Cum asa, iarasi voi?!
- Da, si de data asta e un frigider. - Totusi, as putea afla
cine îmi trimite toate lucrurile astea? - E Mos Craciun,
nu va faceti griji, totul e platit... Hai, Anto, împinge...
- Buna ziua, doamna. - Scuzati-ma, d-ra,
aici aveti reduceri de 75%?
Da, doamna, biletele sunt ale noastre
dar reducerea e de 10%.
75% e scris de mâna.
- Trebuie sa fie vorba de o gluma. - Cum adica, o gluma...
ce gluma, asta e o treaba serioasa, nu fa prostii, du-te de aici.
Scuzati-ma, eh...
- Ascultati, sunteti d-na Topponi? - Da.
Atunci acest bilet e valid.
De fapt, practicam reducerea de 75% la scara larga.
Va rog.
Magazinul e la dispozitia d-voastra, alegeti ce vrei.
Multumesc, niciodata nu mi s-a mai întâmplat sa gasesc o reducere de 75%.
Ce vreti, în viata se poate întâmpla orice... acum comandati.
- Foarte bine, as dori niste pulovere. - Da...
câteva esarfe... - Da...
un taior pentru mine... - Da.
Avem cele mai bune pulovere din Europa!
Du-te si adu puloverele...
Si stiti cât costa fiecare din aceste pulovere?
18000 si 500.
Si stiti, cu reducerea de 75%, cât vine?
- Nu. - Nu stiti?
Nici eu, si ce înseamna asta? Vom face repede socoteala si vom afla...
7 ori 8, 45 si împartit la 4... înca odata, fac 9 si...
4625 de lire, pentru fiecare. - Ah, e bine...
Avem chiar si niste pulovere frumoase pentru barbati.
Luati unul sa-l faceti cadou sotului.
Sotul meu nu-l merita... Daca ati sti prin ce m-a facut sa trec...
Pe d-ta, da?
- Dar pe mine! - Ce ati spus?
Nu, spuneam si eu... Uneori, si sotului
trebuie sa-i faci ceva cadouri...
Avem, de exemplu, niste camasi minunate pentru barbati...
fara guler, sunt trasnet!
- Da? Un model nou? - Da... nou-nout.
- Trasnet. - D-le Pezzella, va rog,
vreti sa veniti putin aici...
Ah, da, da... Vin imediat...
D-na, permiteti? Faceti-va comoda,
alegeti ce vreti, chiar tot magazinul...
Sunt aici "inspectorul meu... " ce e?
Spuneti-mi, Specia asta de hieroglife,
- Pai... oh, da, dati-i pace... - E semnatura dumitale?
- Aruncati un ochi acolo. - Cum asa?
Ooh! Buna, Fabio!
- Fabio? - Buna.
Ce faci aici?
Ah, d-na a intrat...
- Ei? - ... pentru a cumpara un cadou,
pentru sotul ei de aur. - Dar te rog, te rog...
- E atât de... - Oh, scuze...
- Mi se pare foarte ciudata treaba asta... - De ce ciudat,
e un lucru omenesc, as spune! - Sa stii ca tocmai azi, sotul meu,
a vrut sa te sune. - Oh, da...
- Asculta, spune-i sotului tau... - Un moment, un moment...
- Va rog... va rog... - Un moment... sotului dânsei?
- Aceste lucruri nu va privesc... - Nu ma privesc, ba ma privesc...
D-ta nu esti sotul dânsei...
sotul... nu, vroiam sa spun... - Dar ce... Astea sunt lucruri...
care va intereseaza? - Doamna a cui sotie e?
Doamna e sotia varului meu.
- Ah! - Si, scuzati-ma, de ce va intereseaza?
Nu, am spus: Ah! E afirmativ: Ah!
Asculta putin...
Cum de ai venit sa faci cumparaturi, tocmai de la acest magazin?
Stii, ieri, prin posta, am primit asta.
Aceleasi hieroglife. E adevarat, nu?
- Care, asta? - Nu, nu, aceasta...
Aceasta? Seamana cu asta?
- E a mea, a mea, eu sunt. - Ei, da-mi-o, te rog.
Ce anume? Si ce-i cu asta?
- Asculta, d-le Pezzella... - Spuneti, inspectore.
- N-o sa mearga. - Da.
- D-ta ai crezut ca e sotia mea... - Nu.
si ai trimis biletul prin posta, facându-i o reducere de 75%...
- Nu e asa? - Nu, nu, nu am crezut deloc
ca e sotia dumitale, eu fac reducere tuturor doamnelor,
tuturor clientilor si clientelor, cum e normal...
Uite, mi se pare ca dumneata ai întrecut limitele.
- Dar, de ce... scuzati-ma? - Pentru ca pâna acum a fost vorba
de cafea, de mici aluzii, de un telefon...
dar acum mi se pare ca asta e adevarata coruptie...
- Dar, inspectore... - Si, prin urmare, o infractiune!
O infractiune pedepsita de Codul Penal cu închisoare de la 6 luni la 2 ani.
- Dumnezeule, sa nu facem pacate! - Asa cred!
- Credeti? Serios? - Si înca cum!?
- Asa e... - Oh, sa fiu al naibii!
Dar spuneti-mi... nu înteleg de ce...
Eu reducere nu-i fac doar sotiei dânsului,
sau unor rude de-ale dânsei, fac tuturor clientilor.
Ah, da, reducerea de 75% se aplica în fiecare zi în magazinul dumitale?
Nu în fiecare zi, o zi pe saptamâna.
În fiecare vineri, de exemplu, astazi ce zi e?
- Astazi e vineri. - Azi am aplicat reducerea.
- Oh, da? - Da...
- Patroane? - Cine e?
Îmi pare rau sa va deranjez, puteti veni o clipa aici?
Vin imediat. Dati-mi voie.
- Ce e? - Uite, patroane, doamna spune
daca-i pot lasa la 35.000.
- Acest palton? - Da.
- Cât e pe eticheta? - 40.000.
Oh, îmi pare rau doamna, nu se poate...
Va rog, faceti-mi aceasta reducere,
mi-ati facut-o, de asemenea, si saptamâna trecuta, 15%...
Saptamâna trecuta,... nu era vineri.
Oh, va rog, faceti-mi-o si astazi.
- Astazi nu se poate, d-na... - Gura Adevarului.
- Astazi se aplica o reducere de 75%. - De 75%... eh, nu, inspectore...
Asta mi-ai spus chiar acum,
ca în fiecare vineri aplicati o reducere de 75%
pentru toti clientii, nu-i asa? - Ah, asa e...
Am spus, clientilor mei, dar d-na, daca îmi amintesc corect,
nu e clienta meu. - Cum?
Poate sunteti clienta în Como, la matasarie, nu stiu, dar nu aici.
Cum, sunt clienta d-lui!
- Ascultati, va spun un singur lucru... - Spuneti-mi.
- Eu nu sunt batjocura dumitale... - Nu, nu, deloc.
- Ai înteles? - Da, cum sa nu, Doamne fereste...
Si, va rog, sa nu mai faceti figura asta...
- Ce am facut, scuzati-ma, eh... - Pentru ca pâna la proba contrarie,
vreau sa n-o mai vad... - Dar pâna si d-ta faci asta.
- Ei bine, acum sa lasam figurile. - Toti facem figuri...
Oricum, biletul dumitale...
adresat doamnei Topponi,
cu reducerea de 75%, ramâne la mine.
- Pastrati-l... Da, domnule... - Vom mai vorbi doar daca e cazul.
Atunci vom face pe placul d-lui inspector,
azi vom face, vom practica, o reduce de 75% pentru toata lumea!
Inclusiv doamnei... inclusiv doamnei... Asculta, inspectore...
- Nu credeti ca am terminat? - Bine, deci? 10.000 de lire.
Dar e adevarat ca fac o reducere de 75%?
- Da, tuturor si doar vinerea. - Va multumesc foarte mult, la revedere.
Bucata aia de pânza, cu 75% reducere, d-ra, va rog...
- Bucata aceea de acolo, da... - Domnisoara...
- D-l Pezzella... - A fost aici, acum e în birou.
- Ah. - Deci, cu 75% mai ramân 5000.
Ascultati, aceasta reducere de 75% va fi în fiecare vineri?
- Se pare ca da. - Dar ce e, o lichidare de stoc?
Da, azi fac o reducere de 75%.
- Oh, da? La toate? - Da, la toate.
Atunci, pot lua un pardesiu?
- În partea asta, va rog. - Multumesc.
E foarte convenabil, dragul meu, cu pretul unui pulover
am cumparat 4, gândeste-te...
Vino, vino, reducerea e valabila si sus...
Scuzati-ma, asta cu 75% cât face?
- Ăsta face 5000. - Multumesc, îl voi cumpara imediat.
Vino aici... Ce e cu povestea asta cu 75%?
- Patroane, d-ta ai spus. - Când am spus eu asta?
Ah, da, mai înainte. Dar am spus-o cu un scop.
Si proasta asta nu a înteles. A trebuit s-o spun,
am fost fortat, inspectorul era de fata.
Dar acum ca s-a raspândit zvonul,
oamenii vin... - Oh, stiu, trebuie sa oprim asta,
trebuie sa înceteze... altfel voi fi... sunt ruinat!
Sunt toate?
Chiar si el?! Oh, nu...
Ce faci d-ta cu astea? Ale cui sunt astea?
A contabilului, el le-a cumparat, nu...
- El le-a cumparat? - Oh, da, cu un profit de 75%...
Canalio, ticalosule!
- Lasa totul jos! - Dar asa va tratati clientii!?
- Poate si d-ta faci parte din clientela? - Da!
Cum da... mi-ai dat o adresa gresita, o adresa falsa...
mi-ai dat adresa varului lui Topponi,
nu a inspectorului Topponi. - Serios?
- Familia Topponi locuieste aici. - Oh!
Dar nu e nici o d-ra, e d-na Topponi.
- Doamna Topponi? - Da.
- Dar nu are o fiica? - Uite ce e, de o jumatate de ora
încerc sa va explic, acum trebuie sa distribui posta.
- Oh, scuzati-ma, locuiti aici? - Da.
Cu siguranta cunoasteti o tânara blonda, frumoasa,
numita Topponi. - Toppo...
- Topponi? - Da.
- Si la ce etaj locuieste?
- La al doilea. - Multumesc.
Da, dar daca înca n-o cunosti, e mai bine...
- Eu sunt sotul ei! - Sotul ei?
Daca d-ta esti cel care a trimis televizorul si frigiderul,
te-ai înselat amarnic, pentru ca am sa te lovesc!
- Si nu voi înceta s-o fac din nou! - D-ta esti nebun!
- Revenim mâine. - La revedere, maicutelor.
Va rog...
Ati gresit magazinul, tutungeria e alaturi.
Fii buna, vezi ce am patit ca sa ajung la d-ta?!
- Ai cazut de pe motoreta? - Nu...
Dar uita-te la ochiul asta,
din cauza gorilei aleia de ruda a ta.
Cel din Piata Navona.
Ah, unchiul meu Ernesto, el ti-a spus ca lucrez aici, nu-i asa...
Mi-a spus dupa.
Te rog, cumpara ceva, daca vine seful, striga la mine.
- Dar eu sunt un client. - Atunci, daca esti un client,
spune-mi ce vrei. - Hm...
Cât costa asta?
- 50.000 de lire. - Pai, nu...
- Atunci da-mi o lumânare. - Da.
În partea asta.
- Astea sunt bune? - Da, asa cred.
250 de lire. Acum poti plati si pleca.
Oh, nu, trebuie sa-mi explici cum functioneaza...
Cum asa, nu ai mai folosit o lumânare în viata ta?
Nu, acasa avem energie electrica.
Nu e greu... se ia foarfeca,
si se taie fitilul.
Se ia un chibrit...
se aprinde...
si se apropie de fitil.
Si jocul s-a terminat.
Da, dar eu n-am sa plec de aici,
pâna când nu ai sa-mi spui când ne vom revedea.
Tot ce pot spune, e ca magazinul se închide la ora 19:30.
Si acum trebuie sa pleci, pentru ca seful ne-ar putea vedea.
Oh, îti datorez 250 de lire.
- Multumesc, buna ziua, d-ra. - Buna ziua.
Vezi poarta aia? Acolo locuieste.
- Omul nostru. - Sper ca asa e, pentru d-ta.
Nu patim ca si cu televizorul si frigiderul.
Pai... Sunt sigur ca portarul nu a mintit.
În fiecare duminica la 4 dimineata, pleaca la vânatoare.
Îmi lipsesc o multime de cartuse.
Nu si-a bagat mâinile fii'tu, nu?
- Nu, nu stiu... - Da, tu nu stii niciodata nimic...
nici macar ca aseara fiica ta,
s-a întors acasa foarte târziu... - Asta-i, atunci când face ceva
care nu-ti place, atunci e fiica mea. - Da-mi zaharul...
E si fiica mea, de asta nu ar trebui sa întârzie.
- Pai, s-a întâlnit cu o prietena. - Sa termine cu prietenele.
Dar, ma rog, atunci când o fata lucreaza toata ziua,
seara are dreptul sa vorbeasca putin cu cineva, nu?
- Prietena a devenit deja cineva, nu? - Ei... chiar daca ar fi asa,
cum gândesti tu, nu ar fi nimic gresit.
Ba da. Ar fi foarte gresit.
Deoarece fiica mea trebuie sa fie dintr-o bucata,
ca mine! - Oh, maiculita...
Ah! Ce vrei sa spui cu: "Oh, maiculita?"
Vreau sa spun ca, daca toti ar fi dintr-o bucata, asa cum spui...
- Ei bine? - ar sfârsi prin a ajunge dusmani.
Reluam obisnuita poveste despre consideratiuni?
Asa cum bine facem noi italienii...
foarte bine facem...
prindem un hot, saracutul...
bietul baiat, avea nevoie...
Gasim hotul în casa, ne grabim sa telefonam...
ne aratam la fereastra... "Alo! Ajutor! Politia!"
Oh, nu striga atât de tare, dorm cu totii!
Dar cine striga, de asta am venit în bucatarie, ca sa nu fac zgomot...
Ce face? Trage înainte de a iesi din casa?
- S-o fi sinucis. - Macar.
Contabile, nu ar trebui sa fii prea optimist.
Îsi curata pusca.
Dar asta dovedeste ca informatiile sunt corecte.
Ar fi trebuit sa ma uit putin la taxe, ce trebuie sa fac,
nu sa ma îmbrac în felul asta si sa ies dimineata devreme.
Mie, sa spun adevarul, vânatoarea nu mi-a placut niciodata.
Ar trebui sa binecuvântezi vânatoarea...
Când inspectorul va descoperi ca si d-ta esti vânator,
va deveni prietenul dumitale. Oh, apropo, nu uita:
când vei fi împreuna cu el în padure, când vei aborda subiectul taxe,
s-o faci cu tact, cu multa diplomatie, da?!
Uite-l!
Sstt!
Uite-l acolo... ala e adevaratul vânat ce trebuie prins în capcana.
Adevaratul vânat e chiar bun.
- Deci, curaj. - Si... si ma lasi singur?
- Da. - Eu ma duc...
- Prudenta. - Oh, asculta putin...
nu voi reusi niciodata sa vânez ceva,
nu stiu nici macar sa tin o pusca în mâna, nimic.
- Oh, am o idee... - O luam de la capat?
Nuuu... Am o idee. Ma duc în primul sat,
ca sa cumpar ceva vânat si ma întorc într-o jumatate de ora.
Suna bine.
Ah!
- Ti-ai uitat portofelul?! - Da.
Stiam eu...
Tine un pic...
10 sunt de ajuns?
Înca 20...
Chiar si asta o stiam...
- Atunci, eu ma duc... - Ne vedem într-o jumatate de ora.
Aici.
Oh! Pe cine vad! D-l inspector...
E o adevarata placere sa va vad din nou...
Uite-ne aici...
Dar, scuza-ma, ce cauti d-ta prin partile astea?
Cum adica ce fac aici... Sunteti fantastic, scuzati-ma...
sunt vânator, astazi e duminica, am venit la vânatoare, nu...
D-ta esti vânator?
De ce, aveti dubii? Nu vedeti cum sunt îmbracat?
Veston de catifea, pantaloni de postav,
câine de vânatoare, centura, pot spune... - Asta se numeste cartusiera.
Ah, asa e, ca-cartusiera, ce neatent sunt...
- Cartusiera cu... Eh? - Bine, bine...
- Da, da, bun, bun... - Bun...
- Inspectorul a spus sa fii bun...
- Ce faceti? - Cum?
- Ce faceti, spun? - Ochesc.
Si unde ochiti?
- Scuzati-ma, unde... - Unde ochiti, ochesc eu sau d-ta!
Si, de ce trebuie sa ochesti doar d-ta?
- Eh... - Ma rog, vreti sa ochim împreuna?
Pai, aceasta înseamna ca dupa împartim frateste, nu?
- Ei, suntem la Monte Carlo aici? - Nu stiu,
e prima data când am venit. Nu cunosc locul asta.
Vroiam sa spun... si apoi d-ta ochesti fara a tine câinele?
Uuh... Scuzati-ma, sunt distras... dar stiti ce sugestie mi-ati facut...
- Scuzati-ma... - Ce faceti?
E bine asa?
Luati...
Eu înnebunesc...
Ei bine, nu înteleg...
- Dar ce faceti? Unde mergeti? - Eh?
- Unde mergeti? Atentie! - Prezentati arm'!
Oh, scuze inspectore... Inspectore, sunt înspaimântat...
- Vreti sa chem pe cineva? Sprijiniti-va. - Oh, Doamne, Doamne, Doamne.
Aveti rabdare, nu am facut-o intentionat...
Ati scos urletul ala, si am crezut...
Si cum eu am facut-o...
- Dar spuneti-mi un singur lucru... - Spuneti-mi...
Spuneti-mi... vreti, vreti ca sa-mi dau si eu peste picior?
- Spuneti-mi un singur lucru... - Pentru a fi chit? Egalitate?
Ce vrei d-ta sa vânezi, pot sti?
Ah... Nu stiu, spune-mi d-ta.
Spuneti-mi: "Trebuie sa vânezi asta... " si eu voi vâna asta.
Uite, eu vorbeam despre pasari, ce vrei d-ta sa vânezi?
Exact, eu nu stiu, spune-mi d-ta ce sa vânez si eu voi vâna.
Dar ce trebuie sa vânezi d-ta, ce vrei sa vânezi,
ce vânezi d-ta? - Pentru ca d-ta nu crezi ca eu...
- Ce vânezi... - Vrei sa pariem ca trag
si iau pasarea înaintea dumitale? - Hai s-o lasam...
dar nu ma face sa râd... O, Doamne, orice e posibil, dar...
Oricum...
permiteti... - Fa-i loc d-lui inspector...
- Multa bafta! - Multumesc...
si vânatoare buna, inspectore!
Fir-ar al naibii de ghinion ce a cazut
pe mine când te-am cunoscut!
Acum mi-ai distrus si ziua! E bine?!
Si de ce? - Pentru ca un adevarat vânator
ar trebui sa spuna: "În gura lupului!" (Multa bafta!)
Ah... mergeti dupa lupi? E pentru lupi...
Scuza-ma, inspectore, nu stiam.
- Hei? D-ta? - Ssssttt... ssstt...
D-ta? Ai permis de vânatoare?
- Dar eu nu vânez. - Dar d-ta ai vânat.
- Dar nici macar nu am o arma... - Aha... si iepurii astia de câmp
cum i-ai prins, cu mâinile? - Nu, i-am cumparat.
- Aha... si ai venit sa-i manânci aici?! - Da...
Sau doresti sa îngropi aici creaturile astea?
Nu! Nu râde... si nu fa pe desteptul cu mine.
- Iepurii astia i-ai prins la lat. - Nici macar în vis!
- La lat si nu fa pe desteptul, haide... - Unde?
La sediu, cel putin vom afla cum ai prins iepurii astia.
- Dar de ce? - Pentru ca eu sunt paznicul de vânatoare
si arestez braconierii, sa mergem! - Refuz!
Aha, stai pe loc! Vrei sa-mi opui rezistenta, nu-i asa?!
Atunci hai sa rezumam. D-ta ai un iepure de mâna.
- Da. - Ai venit la vânatoare, fara permis.
- Da. - D-ta îmi opui rezistenta,
- Da. - D-ta ai sa mergi cu mine la sediu...
- Sa mergem! - Da! Sa mergem!
- Ai o masina? Sa mergem. - Da.
Unde se duce?
Încetisor...
Fir-ar...
- D-ta ai fost, nu? - Si cine putea fi?!
Fara modestie, inspectore, cu o singura lovitura am facut-o repede.
Ati pierdut pariul... veti plati o jumatate de litru, mergem.
- Spunemi, d-ta stii ce ai lovit? - Nu, nu am vazut ce pasare era
nu am vazut, am vazut o pasare zburând sub arborele de bambus si m-am concentrat.
- Mizerabile, stii ce mi-ai lovit? - Dumitale?
- Da! - Am înteles.
- Ce anume? - V-am lovit mândria!
Asculta, dispari din ochii mei, te omor!
- Nu faceti glume... - Te omor, pe bune, Dumnezeule!
- Hei! Calmati-va... - Dispari sau îti omor câinele!
- Stiti ce e asta? - Dispari ca te omor!
- E invidie vânatoreasca! - Dispari!
Spune-mi ceva, ai tai stiu unde te-ai dus azi?
Cred ca mama a înteles dar sa speram ca tata nu stie.
Ai vazut ca Tino s-a combinat cu fiica inspectorului?!
Da, dar înca nu a câstigat pariul.
Trebuie sa vedem cum se termina, nu-i asa...
Haide... hai la dans, vino.
- Spune-mi, nu te simti obosita? - De la dans?
Nu, sa stai aici, Nu vezi ce tristete...
Si apoi s-a facut frig.
Daca ar fi fost lumânari, mi s-ar fi parut ca sunt la tine, la magazin.
Ce spui... mi-e atât de bine aici, cu tine.
Asculta, nu ti-ar face placere sa mergem în alta parte?
- Si unde? - Daca ne grabim putin,
într-o jumatate de ora suntem în Roma. Înca mai avem timp
sa mergem la cinema, ce crezi? Hai, sa mergem...
Si ei ce fac? Ramân aici?
Dar ce ne pasa noua de ei? Daca se distreaza aici, lasa-i s-o faca.
Scuza-ma un moment, si între timp, du-te si ia hainele.
- Haide, da-mi cheia. - Gata?
Dar ce credeai, ti-am spus ca duminica,
astazi e duminica si am câstigat si pariul.
Oh, stii ca pentru mine aia parea altfel?
Pentru tine totul e altfel, dar, pentru mine, daca-mi dai voie...
Oricum, esti sigur ca nu vine nimeni la tine acasa?
Pâna la 20:30 stai linistit dar apoi se face coada,
tocmai atunci se întoarce matusa mea de la Viterbo
si cade pe voi. Fii atent, altfel intru eu la mijloc, bine?
Laura, mergem?
- Salutare... - Salut.
- La revedere, baieti. - Pa.
Ma puteti lua pâna la Roma?
- Nu! - Hai, fiti bun...
Cum ai ajuns d-ta prin partile astea?
- Cu un prieten. - Si tot cu prietenul sa te întorci.
- Oh, nu mai pot... - De ce?
- Nu mai e, l-au arestat. - Din ce motiv?
A schimbat vânatoarea pe braconaj...
- Si d-ta nu? - Cum adica...
Deci, ati venit la vânatoare? Sunteti vânator?
Ca sa ajungi înapoi la Roma, te descurci.
Cine e vânator, ce vânator inspectore, jos cu masca...
Eu nu sunt vânator, dar m-am îmbracat ca un clovn doar asa, pentru...
Ca un clovn... Dupa d-ta sunt îmbracat ca un clovn?
Da, d-le... nu, spuneti cum vreti. Sunt îmbracat ca un clovn,
pentru ca nu sunt un vânator, am facut-o pentru a ma baga în seama cu d-ta,
pentru a-mi face mai multi prieteni, pentru a fi ajutat...
ce am facut e uman, nu... - Da, e uman, e uman...
pe deplin uman... - Ce faci d-ta nu e uman...
- Aha, ce fac eu nu e uman, nu? - Nu! Nu!
Ca d-ta m-ai desfacut de-o pitulice?! Ca mi-ai nenorocit piciorul?!
Ca mi-ai distrus cucuveaua?! Acum ce vrei sa-mi mai rupi?!
Nimic, dar ia-ma la Roma, nu ma lasa aici...
ca sa spun adevarul, ma tem ca ma cam dor picioarele...
asta e o stepa, sunt lupi, banditi... Oho!
- Haide, ia loc... - Eh? Multumesc.
Tineti putin câinele, aveti rabdare...
Scuzati-ma... scu-scuzati-ma, d-le inspector...
Imediat...
- Aveti rabdare... - Eh?
Asa se urca, nu-i asa?
- Cu piciorul afara? - Ei bine, v-am spus ca ma dor...
- Plecati, plecati... - Cum sa plec, asa?
Si cum vreti sa mergeti, scuzati-ma?
- Îmi dati voie? - Va rog...
- Câinele unde-l pun? - Oh... îl iau eu...
Sa mergem...
- Stii s-o conduci, nu? - Cum sa nu stiu!
- Inspectore? - Ce este?
La urma urmei am avut o duminica frumoasa, nu?
D-ta mi-ai stricat cea mai frumoasa duminica din viata mea!
- Asa gasiti? - Mi-ai distrus o cucuvea
ce functiona, care era o frumusete... facea...
- Ce faceti? - Ah! Ajutor!
Mai usurel, altfel se trezeste.
A plecat...
Sstt...
Ai, ai, ai...
- Ai, ai, ai... - Cine e?
Um prieten...
Si v-am pus eu sa-mi cântati lânga ureche?
Nu inspectore, cine cânta, cine cânta...
sunt vaiete, vaiete de durere,
Am... am bratul asta rupt în doua sau trei locuri...
- cine stie când vor scoate tija. - Îmi pare rau...
Nu mai pot... Vreau sa va spun...
se merita sa ajungi în halul asta, pentru sapte, opt milioane?
- Cine le da? - Cum cine le da?
- Asigurarea d-voastra, nu? - Oh, îmi pare rau...
- De ce, nu sunteti asigurat? - Nu.
- Ah, nu sunteti asigurat? - Nu.
Ei bine... e o problema...
Acelasi lucru i s-a întâmplat si unui var de-al meu...
- Anume? - Si anume, s-a urcat în masina
cu prietenul sau, care nu era asigurat asa ca d-ta, saracutul...
a avut un accident... doar... si varul meu a ajuns la fel ca mine...
în aceeasi stare...
Varul meu l-a dat în judecata pe acest prieten...
si acest prieten a trebuit sa plateasca 10 milioane...
- Ai înteles? - Te rog...
nu ma bate pe stomac... - Da, da, da...
- Scuza-ma... Scuza-ma... - Si apoi vreau sa subliniez...
Cu placere... ca îmi pare rau pentru ceea ce s-a întâmplat,
dar, nu e doar vina mea, deoarece d-ta ai insistat sa urci.
- Oh, nu mai spuneti, nu mai spuneti... - Oh, da...
si varul meu a insistat sa urce în masina...
Dar ce sa-i faci, ce sa-i faci, am sa va dau în judecata.
- Dumnezeule, nici macar nu va gânditi... - Ia-ti mâna, te rog...
ca ma deranjeaza. - Burta?
- Nu, mâna. - Oh, da?
- Si nu-mi face... - Va deranjeaza
si daca împing asa? - Da, mai ales...
- Scuzati-ma... - Nu ma mai face sa vorbesc.
- Ai înteles? - Oh, d-le inspector,
dar cu d-ta, iarta-ma, nu se poate vorbi... cu d-ta toate lucrurile
par sa fie discutabile... - Da...
- Ce sa-i faci, aveti rabdare... - Îmi pare rau.
Ei bine, în toate vedeti tentative de mituire...
dar se pare, adica, suntem într-un spital
sau nu suntem într-un spital... - Oh, nu tipa...
Dar se pare ca... ca cineva se gândeste întotdeauna
la investigatiile astea prostesti... pentru numele lui Dumnezeu...
- Au, au, au... - E grav, nu-i asa?
Em, mi-au bandajat tot piciorul...
Nu, ce treaba are piciorul, prostii, spuneam
constatarea e grava? - Daca va intereseaza mai mult
constatarea decât piciorul meu...
Scuzati-ma, stiti cum e... mai pe scurt, piciorul e al dumitale,
investigatia e a mea... eh... - Fie...
- Inspectore... - Eh?
- Vrei sa stii ceva... - De ce-mi vorbesti asa...
cu vocea asta, asa, la ureche... - Nu, nu, vorbesc încet
ca sa nu auda muribundul... - Ce muribund?
Cel care e întins acolo...
- Ati auzit? Ăla e pe moarte... - Da...
si nu-mi horcai atât de aproape... - Nu, nu horcai... Scuze...
- Deci, spuneti-mi, cu 2 milionase... - Spune-mi...
as scapa?
- Nu, mai putin? 1 milion? - Nuuuu...
- Sora? - Sora... Sora!
- Ce vreti, papagalul? - Ce papagal...
daca ia-si cere surorii papagalul...
- Atunci cu cine vreti, scuzati-ma... - Eventual cu o asistenta...
Si vrem sa deranjam asistentele, sunt eu aici...
- O sa-l prind eu... - Dar eu chem sora
ca sa ma scape de d-ta... - Da... Ah, îmi pare rau...
Nu, nu, nu...
- Bun, bine, bine... - Poftiti...
Fabio... Oh, dragul meu Fabio, cum te simti?
Mai bine...
- Bine. - Oh, Doamne...
ce sperietura mi-ai dat. - Nu am facut-o intentionat...
Stii, acum am vorbit cu medicul,
spune ca, în afara de rana de la picior, nu ai nimic.
Lasa-ma sa vad.
Ah, dar aici rana e deja vindecata!
Multumesc, aia e rana din razboi, nu ala e piciorul, e celalalt.
- Ah, dar atunci lasa-ma sa vad... - Nu, ce vrei sa vezi,
e bandajat tot... - Inspectore, îmi permiteti?
Un cuvânt?
- Doamna e sotia dumitale? - Credeai ca e bunica mea?
- Nu, dar as fi jurat... - Si atunci...
Permiteti, d-na? D-l Pezzella. Ah! Oh, nu!
- Nu strângeti, am bratul rupt. - Nu juca teatrul asta...
nu juca teatrul asta pentru ca sotia mea
nu poate strânge mâna ca...
- Oh, stiu, dar nu as vrea ca tija... - Demonstreaza...
Asculta... De ce ai venit singura?
Tocmai am primit telefonul, eram singura...
Si v-au spus prin telefon ca eram si eu?
- Nu, nu chiar. - Nuuu!?
Uite, vrei sa ma lasi sa vorbesc cu sotia mea, te rog?
- Bine. - A fost doar o întrebare.
- Stii, Giorgetto era plecat la matusa. - Giorgetto era la matusa...
Si Laura?
- Ah, doamna se numeste Laura... - Nu, nu o cheama Laura...
Pentru ca am si eu o verisoara care s-a casatorit în Broccolin,
cu un american bogat... si care seamana leit cu doamna...
- Dar, Laura... lasa-ma sa vorbesc... - De abia m-am bagat...
- Te rog, domnule... - Vorbiti, dar eu am avut
un fel de... - De putina educatie, scumpule!
- Scuzati-ma... - Laura e fiica mea.
- Ah, aveti o fiica? - Da, de ce?
- Atunci ce as mai fi facut cu sotia? - Scuzati-ma, uneori se face si...
O, Doamne! Totusi... lasa-ma sa raspund,
astea sunt treburi personale. - Te rog.
Totusi, de ce nu a venit si Laura?
- Era iesita... - Ah, da, cu obisnuita prietena, nu?
- Asa cred. - Si unde s-a dus?
Scuza-ma putin, d-ta vrei sa stii unde s-a dus fiica mea?
- Sunt si eu tata... - Si ce înseamna asta...
- Îmteleg ca sunteti agitat... - Dar tatal sunt eu!
Ca parinte, tineretul de azi nu stii cu cine si unde se duce...
- Tatal... ai grija... - Draga inspectore ar trebui sa stiti...
ca fetele de azi... - Soraaa! Sora!
- Ce doresti? Nu te enerva... - Sora!
- Papagalul? - Nu vreau papagalul!
- Am gresit, îmi pare rau. - Vreau sa stiu unde e fiica mea.
Dar de ce te-ai bosumflat asa?
Pe mine ma întrebi? Pentru tine cinemaul e casa unui prieten...
Ce tot spui? La ce te gândesti?
Am vrut sa te fac sa iesi doar ca sa ascultam discurile...
- Doar noi doi, nu-i asa? - Pai, stii ceva?
Nu ai înteles nimic.
- Ce era de înteles? - Îti voi explica acum.
Eu am intentii serioase. Ai înteles?
- Si era nevoie de... - Si a fost nevoie de... eh...
Stiam ca...
daca ai fi plecat, totul s-ar fi terminat aici.
Dar tu nu ai plecat... si sunt fericit.
M-ai iertat?
Spune-mi...
Esti un mare mincinos.
Nu, Laura, totul e adevarat.
- Haide, ia un catel... - Nu, nu vreau.
- Dar e bun totusi... - Nu vreau!
- Dar o sa-ti faca bine, hai! Încerca... - Nici nu ma...
- Nu vreau... - Totusi, nu reusesc
înca sa înteleg cum de vi s-a întâmplat.
- E vina mea. - De ce, tu conduceai?
Nu, dar nu trebuia sa ma urc cu el pe motocicleta.
De unde aveai sa stii ce se va întâmpla...
Stiam, stiam...
Întelege, dupa toate accidentele ce le-am pricinuit...
trebuia sa se mai întâmple ceva, nu?
Întorcându-ma acasa, portarul mi-a spus ca tatal meu
a avut un accident si a fost spitalizat aici.
Nu va faceti griji, d-ra, nu e nimic grav...
Salonul numarul 5... Veniti, va rog. Poftiti.
- Vrei sa vin cu tine? - Nu, e mai bine ca tata sa nu te vada.
Dar într-o zi sau alta va trebui sa-l înfrunt...
- Da, dar nu acum. - Cum doresti.
Poftiti, d-ra, patul al treilea.
- Tata, ce-ai patit? - Ah, nimic, câteva zgârâieturi...
nu astea sunt lucrurile grave, altele sunt.
- Unde ai stat pâna acum? - D-ra, nu ma recunosti?
Sunt d-l Pezzella, tatal tau a fost foarte îngrijorat...
Dar cum, si d-ta... si sunteti grav ranit?
De fapt, sunt co-victima tatalui tau...
- Cine e? - Tino?
- Tino, intra, e si tatal tau... - Tatal meu?
E ranit...
Tata...
- Si tu aici, dar ce-ai patit? - Uh...
- Dar eu nu stiam nimic... - Da, atunci când au telefonat,
nu erai acasa... Si acum cum ai aflat?
Pai, atunci când au sunat eu eram afara nu,
faceam o plimbarica si stiti cum se întâmpla...
Nu, nu, eu întreb cum de ai aflat acum
ca tata a avut un accident si a fost internat aici.
- Eram afara pe hol, si... - Fata... vino un pic aici...
Spune-mi... tânarul acela
nu stia ca tatal sau era aici.
- Nu stiu... - Dar tu stiai
ca el era pe hol.
- Eh? Si te-ai dus si l-ai chemat, nu? - Fabio, nu cred ca e momentul...
Ba tocmai asta e momentul.
Pentru ca acum am înteles totul.
Cel pe care-l vezi acolo e... prietena...
împreuna cu care întârzie în fiecare seara, nu?
- E adevarat? - Dar, tata...
Ce "tata"... inconstientule!
Cu atât de multe fete ce foiesc prin jur,
te-ai apucat s-o necajesti tocmai pe fiica d-lui inspector,
care în ciuda a toate e prietenul meu. - Las-o balta, d-le Pezzella...
d-ta ai stiut foarte bine ce se întâmpla.
- Fabio, te rog... - Tu sa taci, te rog!
Nu sunt de acord, acuzatia d-tale e nedreapta!
Eu nu stiam nimic despre copii,
altfel nu i-as fi permis niciodata fiului meu
sa se întâlneasca cu fete de inspectori.
Îti dau eu ispector... Si cu tine am sa vorbesc acasa...
Oh, Maica Domnului, ce rau au facut.
Pe scurt, merg sa fac un control într-un magazin,
si fiica mea se distreaza, se plimba, cu fiul negustorului.
Poftim, tie nu-ti pasa de fiica ta, te intereseaza doar
ca nimeni sa nu poata pune la îndoiala onestitatea ta!
Dar uita-te ce a trebuit sa mi se întâmple...
Din ziua în care m-am întors în acel blestemat de magazin,
au început si necazurile mele. - Am început si necazurile mele!
Nu, sunt co... scuza-ma putin,
Din ziua în care am fost în magazinul dumitale!
- Au început si ne... - Au început si necazurile mele!
- Ale mele! - Destul!
Taci din gura, vorbim despre lucruri serioase!
D-ta, ce vrei! Erai mort! Lasa-ma sa vorbesc...
Nu se poate sa faceti asemea galagie aici, domnilor!
Asta nu se poate, sunt si alti pacienti. Nu glumesc!
- Aveti dreptate. - Haideti, e timpul sa iesiti, va rog.
Va rog doamna, uitati ce e, d-ta nu stii cine sunt eu...
Putin ma intereseaza cine esti d-ta, trebuie sa iasa!
Acum vin si la d-voastra, inspectore, întorceti-va.
Chiar e necesar?
Vreti sa v-o fac în stomac?
Am vrut sa spun, e într-adevar necesar sa fac aceasta injectie?
Medicul mi-a spus sa o fac, se pare ca e împotriva infectiei.
Fiti amabil si întorceti-va.
Cred ca d-ra dumitale ti-a spus asta...
Stiu, sunt de acord, dar vreau sa va întoarceti.
Dar nu, eu am facut-o deja, o simt...
Întorceti-va, asa n-o sa va uitati.
- Cum adica, scuzati-ma, la ce sa ma uit... - Sa lasam asta...
Sa lasam asta, nu vreau sa fiu privit, uite ce-i.
Va rusinati de mine? Sunt barbat ca si d-ta...
- Scuzati-ma... - ... sunt pudic, bine?!
- Dar v-am privit de atâtea ori... - Da, v-ati uitat la mine, dar nu...
Bine, dar poate ca va doare rau aici?
- Va rog, trebuie s-o fac, da? - O clipa, d-ra,
faceti-mi placerea, cu d-ta nu am nici o...
- Si cu mine da... - Oh, da, cu d-ta da!
Pentru ca d-ta nu faci caca la fel ca ceilalti, scuzati-ma?
- Ah, maiculita... - E un pic mai mare, rabdare!
- E o chestiune de... - Ei bine, d-le Pezzella
va rog, nu-mi place, nu-mi place sa fiu privit, bine?!
- Asa voi face, stapâne! - Oh, dar ce pudoare! Ce pudoare!
Ce pudoare... Am controlat...
- Las-o balta... - Acul...
Dar acul unde o sa împunga? Unde intra?
Poate intra într-o vena... s-a mai întâmplat în spitalele astea...
Nu va faceti griji, aici nu s-a întâmplat nimic...
Credeti-ma, eu mi le fac singura si nu mi s-a întâmplat nimic niciodata.
Ei bine, înteleg, cum sa gasesti o vena acolo?!
Sigur, e nevoie de o sula!
- Scuzati-ma, va rog, cum va permiteti? - Nu, tinând cont ca d-ta esti o slaba...
Sa n-o mai întindem, trebuie sa fac injectia.
- Du-te, am s-o fac mâine, las-o balta. - Nu, nu, nu,...
Atunci treceti în spatele paravanului,
faceti-mi placerea... - Da, d-le, întorceti-va...
- Las-o balta! - Aveti grija la picior!
- Maica Domnului! - Oh, doamna, da-l afara,
daca nu, am sa chem medicul.
Da, da, numai ca medicul nu e, sa stiti...
- Deci... aici e. - Uite-aici, asa, aici s-o faceti...
- Da, faceti-o aici. - Dar pe cine pipai d-ta?
- Cum va permiteti? - Va durut?
- Nu-i asta, am spus, cum va permiteti? - Ce anume, scuzati-ma?
- Sa ma pipaiti! - Ah, dar am facut-o fara rautate.
- Am simtit nodulii... eh eh... - Nu am noduli,
pentru ca e prima injectie ce o fac în viata mea, haide!
Cu toate acestea, inspectore, aveti niste noduli acolo...
Va rog, da-ti dovada de putina educatie!
Aveti grija, inspectorul are trei noduli...
- Nu va faceti griji... - Doi deasupra si unul mai jos.
Daca îl atingi pe cel de jos, acul se va rupe...
- Ma descurc, nu va faceti griji. - Motto-ul sau e atentie la noduli!
- Va rog. - Du-te, du-te...
Spuneti, e dezinfectat?
Glumiti sau ce... am schimbat acul.
- Si, spuneti, aerul a iesit? - Desigur, nu va faceti griji.
- Atentie la noduli! - Aveti grija...
- Inspectore nu va încordati. - Atentie la noduli!
Nu am noduli! Nu am noduli!
Dar, cu atentie... Lasati-va moale, lasati-va moale...
- Haideti, nu va faceti griji. - Ma doare piciorul...
Uite-asa... Relaxati-va!
- Nu încordati muschiul. - Un moment...
- D-ra... - Ce...
A nimerit nodulul, nu?
- Nu... - Scuzati-ma.
- Ma rog... - Ati vazut ca n-a fost nimic.
Stiu cum se fac injectiile, am facut mii.
- Bravo, bravo... - Daca aveti nevoie de ceva,
nu trebuie decât sa ma chemati. - Multumesc.
- Odihna placuta, noapte buna. - Noapte buna.
Noapte buna, sora, noapte buna.
Mi s-a uscat gâtul.
- Gât uscat? Limba uscata? - Da...
E efectul penicilinii.
- Inspectore... - Ei?
O portocala.
- Aromata. - Nu, multumesc, nu sunt prea...
Luati-o.
- Mi-ar face placere. - Fara felicitari, multumesc.
Acestea sunt din Catania. Le numim Conca Doro.
- Simtiti parfumul. - Lasa-ma în pace...
- Portocale pentru barbati. - Nu...
- O vreti sau nu? - Las-o balta.
- Am spus: o vreti sau nu? - Daca vreti sa mi-o dati...
- V-am oferit-o de trei ori. - Bine, dar d-ta... scuza-ma...
Uh, d-ta eziti...
D-ta de multe ori...
ori esti pus pe gluma, ori esti foarte amabil...
Spune-mi adevarul... într-adevar nu stiai nimic despre copii?
Oh, nu, nu, nu, deloc.
- Pe cuvânt de onoare. - Pentru ca, uite,
apropo de copii, îmi pare rau de toata treaba asta...
Credeti, inspectore, va dau cuvântul meu de onoare,
nu stiam nimic, altfel... ati vazut cum l-am tratat pe fiul meu?
- Da, da, am vazut, am vazut... - L-as fi... daca nu as fi avut...
Totusi... fiul tau are o figura sincera.
- Ce face? - Studiaza.
Arhitectura.
Dar nu vrea sa-si ia diploma.
- Atunci ce studiaza? - De fapt, nu studiaza nimic...
Si atunci...
- Doamne, Dumnezeule, piciorul asta... - Va doare, nu-i asa?
- Ah, fii bun si nu-l atinge. - Va doare mai tare?
Uh, ma chinuie rau...
- Ca si cum s-ar cangrena... - Ei bine, sa nu exageram...
- Am zis, ca si cum s-ar cangrena. - "Ca atunci când "... da-i pace.
Oh, cu siguranta, nu e de gluma...
- Daca l-as putea tine... - Arde, arde...
Uh, e doar inflamat, putin umflat, nu ma mai doare asa rau.
- Ar fi nevoie de o perna. - Da, sa chem asistenta.
Nu, nu, ce Dumnezeu... vreti sa deranjati spitalul noaptea.
- Dar nu, nu stati fara perna... - Lasati-ma s-o fac...
- D-le Pezzella... - Altele-mi lipsesc...
- Nu vreau ca... - Ce perna, chiar si patul...
dar ce, glumim... vreau sa spun, unde am ajuns...
- Asteapta... - Doar... din prietenie...
- Oh, Dumnezeule, Dumnezeule... - Îmi pare rau, nu pot îndoi membrul.
Încetisor...
- E rau..., trebuie sa aveti rabdare... - Multumesc.
- Rabdare... - Da.
- E bine asa? - Deja ma simt mai bine, vedeti.
- Mai bine, nu-i asa? - Oh, da, pentru ca e efectul
circulatiei sângelui... as mai vrea o perna, dar...
O alta perna? De unde s-o luam?
Aah, mai e perna aluia...
- Nu, nu vreau sa-l deranjez. - Ăla la ora asta o fi deja mort.
Atunci perna e congelata... Lasa-l sa stea asa...
Asteptati, asteptati, am o idee, am o idee...
- Dumitale... la înaltimea asta e bine? - Aveti grija...
Ar fi bine, dar... o sa stati asa, cu...
Lasati... atâta doar ca si bratul meu e rupt...
- Dar ce mai faci acum? - Îl voi pune în gât.
- Scuza-ma... - Lasa-l la mine.
Asta e!
Vreti mai sus?
- Eh? Cam asa... - E bine, dar o sa stai în picioare?
- Si asta e adevarat. - Stai jos, stai jos...
Oh, daca as putea sa-l fixez la distanta exacta...
- Exacta... - Dar ce, tragi cu pusca?
Spuneti-mi... trebuie sa-mi spuneti, doar mie...
daca va convine înaltimea asta.
E bine, dar o sa stai asa cu piciorul?
Asa... vreti mai sus?
Nu-i vorba, sigur ca stau mai bine asa...
Nu va faceti probleme, sa-mi spuneti daca stati confortabil.
- O, Doamne... - Daca-l ridic un pic mai sus...
- Ce faci? Ce faci! - Pot face asta...
Am sa... nu va faceti griji, spuneti-mi daca e bine asa...
...CINCISPREZECE ZILE DUPĂ CE...
...DEVENISERĂ PRIETENI...
Uite, începând de mâine nu veti mai avea nici o problema,
fara sigilii si fara prezenta mea. Vom termina astazi.
Ei bine, nu ma veti crede, inspectore,
dar sunt sigur ca de mâine, va voi simti absenta.
- Daca permiteti. - Va multumesc, foarte amabil.
Oh, asa e, d-l e foarte afectuos.
As putea, de asemenea, sa revin.
- Eh? - Ca prieten, desigur.
Ah, ah... când doriti...
Si colegul, vom avea placerea de a nu-l mai vedea?
Oh, îmi pare rau, sa-l mai revedem?
Ei bine, el e la Policlinica,
sotia lui e acolo, asteapta un copil, asa ca... ar putea întârzia.
- Si unde punem paltonul? - Acolo, e un cuier...
- Acolo? - Oh...
Ah... da... Daca se poate, inspectore...
- Merg sa atârn pardesiul. - Multumesc.
si, de asemenea, si palaria... Am bratul asta...
Am gasit pretextul pentru a întârzia sosirea sergentului.
Ha, ha, asa toate se vor aranja, fara martori.
- S-a rezolvat. - Deci.
Ăsta e procesul-verbal redactat în 5 exemplare...
Da.
ce trebuie semnat. - Da.
Dar e mai bine ca d-ta, în calitate de consultant, sa arunci o privire.
Dar, ce Dumnezeu... ce Dumnezeu.
Ce e scris de d-ta e bine scris...
Da, sunt de acord ca e bine scris, dar e bine sa stiti despre ce e vorba.
Dar nu e nevoie, inspectore, am încredere deplina în d-ta.
Vrem sa-l suparam pe inspector acum?
Eu nu ma supar, nu ma supar...
Dati-mi un stilou, semnez cu ochii închisi...
Sa stii ca nu e o gluma...
- Da, am înteles... - Ia si te uita.
Am deplina încredere în d-ta, inspectore, dati-mi un stilou, unde e?
Aici era... si apoi între noi...
- Bardi, sergentul, nu e... - Bardi e la spital,
sotia lui asteapta un copil.
Spitalul... Spitalul sa spunem...
- Dar cum... - Dar ce, ce... nu...
aici e o neîntelegere... - Nu, nu, ce neîntelegere, am înteles...
- Ce? - Afacerea ce am...
- Eh... - Dar eu... ce...
Inspectore, eu semnez cu ochii închisi!
Leaga-mi ochii. Gata.
Am semnat. Bine?
Ce semnatura? Ce ai semnat...
- Uuhh... - Pentru a semna e nevoie de penita...
Uuh, îmi pare rau... sunt distrat.
- Cine e? - Buna ziua, d-lor...
- Buna ziua... - Buna ziua, asteptati afara,
va rog, va chemam mai târziu... - Dar, de ce?
- Nu înteleg... vino Bardi. - Ba nu, e mai bine sa stea afara...
- Dar de ce ar trebui sa stea afara? - Du-te la o cafea.
Daca vreti sa merg sa iau o cafea, ma duc...
O doamne, daca vrei sa-ti iei o cafea,
pentru ca vrei sa-ti iei cafea, du-te si-ti ia cafea,
dar daca nu vrei sa-ti iei cafea, vino încoace.
Dar de ce vreti sa ramâna si el?
- Pai... - Adica, dat fiind ca... întelegeti.
- Noi, ce anume? - Sa facem ca...
Bardi, vino aici.
Scuzati întârzierea, dar, ca sa vin aici de la spital,
a trebuit sa traversez Roma. - Sigur... si noutati?
Uh, nu bune, nastere dificila... dar dintr-un moment într-altul...
oricum, am lasat numarul de telefon asistentei.
- Bine ai facut. - Cel de acasa, de la birou,
si mi-am fost permis sa-l las si pe asta. - Ati facut foarte bine.
- Multumesc. - Felicitari si Bardi...
Tine... uita-te.
Documentele... si citeste-le.
Deci, vrei sa semnezi?
Îl iau pe al meu.
Da, dar spuneti-mi...
În fata lui?
Desigur, am redactat împreuna procesul-verbal, suntem de acord.
Aha..., de ce nu spuneti asa...
Oh, auzi, inspectore, am o nelamurire,
pur si simplu, asa,
dar, ce ar fi de plata?
Pai, acum e greu de spus, pentru ca nu stiu...
- Fiti scurt, cu aproximatie... - cât de mare va fi
amenda aplicata... Ce pot sa va spun...
... ca si minim? - Maximul minimului.
- Da, ca si minim al maximului. - Asta e...
aproximativ, nu stiu... în jur de cincisprezece...
- Cincisprezece mii? - Nu, nu, nu...
- Nu... Oh, nu... - 150?
- Lovitura e un pic cam puternica, dar... - Da, dar e corecta.
- Corecta? - Nu.
Nu... am spus aproape cincisprezece.
Pai...
- Ah, aproape cincisprezece... - Aproximativ cincisprezece milioane.
- Eh... - Ia mai slabeste-ma, mai lasa-ma!
Dar ce, suntem în Congoul Belgian sau în alta parte... nu-i asa?!
Asculta, d-le Pezzella,
nu va mai permit o asemenea iesire la adresa mea,
altfel, situatia dumitale se poate agrava!
- Ai înteles?! - Da, dar inspectore,
trebuie sa-l scuzati, cu cifrele nu... - Când vorbesti cu mine,
nu ar trebui sa ridici vocea!
- Dar spuneti-mi, suntem prieteni sau nu... - Ce tot prieteni si prieteni!
Prietenia nu are nimic de-a face cu treaba asta!
Si eu sunt prieten cu un postas... Totusi, când trimit o carte postala
trebuie sa lipesc si timbrul, ai înteles!
- Pai, e corect. - D-ta sa taci din gura!
Si ce legatura are asta? De ce ati taraganat lucrurile?!
- Dar cum... - Oh, sfânta rabdare...
suntem aproape rude... Am suferit împreuna,
am avut un accident, am fost în acelasi spital...
am membrul superior drept invalid,
Fabio... iar tu... - Asculta, d-le Pezzella...
Asculta-ma bine...
vrei sa semnezi sau nu?
- Nu. - Poftim, puteti chiar sa nu semnati.
- Nu. - Foarte bine.
- Deci nu vei semna? - Nu.
- Si nu semnezi. - Si chiar daca as vrea, n-as putea.
- Am bratul drept invalid. - Poti semna cu cealalta mâna.
- Nu sunt stângaci. - Nu?
Si nu doar ca nu semnez, dar voi face recurs...
si, daca e cazul, am chiar si curajul de a înfrunta situatia grava
de care pomeneai d-ta adineauri!
Vreau sa spun, d-le, ca e, de asemenea, si vina dumitale.
Daca totul era în ordine, asta nu s-ar fi întâmplat.
Ah, da... si daca totul era în ordine, nu as mai fi avut nevoie de d-ta:
"Contabilul"... cu d-ta închei socotelile mai târziu.
Dar, mai întâi, vreau sa-i spun acestui domn,
cine e... - Cine e cine?
Dumneata.
- Cine sunt eu? - Sa spun?
- Acum trebuie sa spui. - Pot sa spun?
- Nu, acum trebuie sa spui! - D-ta ma rogi sa spun?
Nu, eu nu rog, d-ta mi-ai spus: "Vreau sa spun cine e. "
- Spune-mi, cine sunt?! - Ei bine, am sa spun!
- Si-mi declin orice responsabilitate! - Nu, d-ta trebuie s-o spui,
asumându-ti responsabilitatea! Si trebuie sa-mi spui imediat cine sunt!
- Mi-o asum cu prisosinta! - Spune!
- Si chiar ceva mai mult, întelegeti? - Si spune!
- D-ta esti un... - Nu! Nu, nu va permit!
- Nu va permit! - Scuzati-ma! Iesiti, iesiti!
Vreau sa vorbesc, Vreau sa ma descarc!
M-am saturat...
Dar dati-va seama, un functionar public în exercitarea functiilor sale.
- Daca-l insultati mergeti la închisoare! - Vreau sa merg la închisoare!
Cele 15 milioane ma vor scoate din închisoare!
Pacat, am o idee care înca ar putea sa va salveze...
Oh, destul, destul cu ideile tale, destul cu ideile tale!
- Care ar fi ideea asta? - Trebuie sa platiti.
Ei, multumesc, toti suntem capabili sa platim, sigur ca asta rezolva totul,
doar ca eu nu vreau sa platesc cele 15 milioane!
- Dar nu sunt 15 milioane. - Dar cât?
- 100.000. - Ăluia?
Dar ala nu ia nimic.
- Nu lui, mie. - Ah, contabile, sa ne întelegem.
Stii ca d-ta esti mai rau decât impozitele?!
Daca reusim sa-l ducem la bar, treaba e gata.
Cum asta?
Oh, da?
Linistiti-va, d-le inspector.
Alo?
Da?
- Ce sa spun? - De ce ma întrebi pe mine?
E un comutator acolo, comuta apelul în magazin.
E spitalul.
- Sunteti d-l Bardi, va rog? - Da, eu sunt, Bardi.
Ce coincidenta.
- Trebuie sa vin imediat? - Da, trebuie sa veniti repede, va rog.
- Dar, a nascut? - Nu, nu înca, dar e foarte posibil,
ar fi bine sa fiti aici, sa stiti. - Da, vin imediat,
dar vreau sa stiu: s-a întâmplat ceva?
Nu, nu, nu va faceti griji, dar e mai bine sa veniti urgent.
- O clipa... - A nascut?
- Nu, trebuie sa merg imediat acolo, dar... - Bine, du-te, daca sta sa nasca...
Bine, vin imediat.
Eu ma duc, inspectore, dar cum te vei descurca d-ta aici?
Duc eu totul la sediu, nu-ti face griji, du-te.
- Felicitari, felicitari. - Multumesc.
- Permiteti? - Nu ai nevoie de permisiune,
e casa dumitale... din pacate. - Cum din pacate?
Din pacate, pentru ca daca nu ar fi fost casa dumitale...
- Ei bine, sa nu mai vorbim. - Se poate?
- Va multumesc, las-o balta. - Trebuie sa-mi cer scuze
daca am exagerat putin... - Nu, nu, nu mai e cazul sa discutam.
- Întelegeti, 15 milioane... - Da, înteleg.
- Oricum, nu vei semna? - Oh, nu, nu semnez.
- Vroiam sa va propun... - Uite ce-i, nu-mi propune nimic.
- La revedere. - Si unde plecati acum?
Merg sa-mi iau o ceasca ce ceai de musetel altfel îmi plesneste ficatul!
- La bar? - Sigur, sa ma duc la magazinul alimentar?
- Si mergeti singur? - Desigur ca ma duc singur.
- Vreti sa va însotesc? - Nu, multumesc, sunteti foarte amabil.
- Stiti unde e barul? - Da, stiu.
- Vizavi. - Vizavi.
Si plecati asa?
- Cum, asa? - Adica, nu-mi dati mâna?
Daca va dau mâna, ma tem ca o sa va rup bratul!
Oh, nu...
- Un musetel. - Imediat.
De fapt, nu, mai bine rubarba.
Oh... Ui... Si d-ta aici?
- Va pot oferi ceva? - Multumesc, deja am comandat.
Va og, d-le?
Si ce ati comandat, scuzati-ma?
Ce mai doresti?
Nimic, vroiam doar sa va ofer ceva.
Vreau sa spun, ce mai vrei de la mine?
- Oh, nimic, nimic... - Atunci, nimic?
Un moment...
- Nu ma simt bine... - Luati un Alchibus.
Nu, nu e o problema de stomac,
e o problema cu inima. - Atunci un Hag.
Nu, nu stiu... Nu ma simt bine.
- D-le, dar nu aratati bine... - Nu te priveste...
Eu vorbesc cu inspectorul.
- Ma simt rau... - Pai, daca nu va simtiti bine,
Ajutor...
- Ma simt rau... - Dar, ma rog...
Ma simt rau, inspectore... ajutor...
Ajutor... Ajutor, ispectore... Ma simt rau...
Lasati-l sa ia putin aer, faceti loc...
- Cum te simti? - Respiratia...
Da... nu-i nimic...
- Te simti mai bine? - Mai bine, multumesc...
- Te simti mai bine acum? - Da, multumesc.
- Scuzati-ma, geanta mea... - Care geanta?
Geanta ce o pusesem aici.
Cine mi-a vazut... Cine mi-a luat...
Gea... a iesit cineva cât m-am întors eu?
Nu stiu, nu cred... Eu ma uitam la d-l Pezzella.
- Scuzati-ma, ati pierdut ceva? - Nu am pierdut, mi s-a furat!
- Furat? - Da!
- Ce anume? - Geanta mea, geanta care era acolo.
- Dar sunteti sigur ca era acolo? - Foarte sigur, ce sunt cretin?
Am avut-o sub brat, Am pus-o pe scaun,
El nu a vazut nimic... D-ta cine esti, scuza-ma?
Proprietarul localului, dar aici nu s-a întâmplat niciodata nimic.
Dar, ce înseamna ca aici nu s-a întâmplat niciodata nimic...
- Pot chema sectoristul... - Las-o balta,
nu chema sectoristul. - Eu nu am vazut nimic.
Ma simteam rau.
Vreau sa vorbesc cu domnul acesta.
Nu, cu d-ta.
Cu d-ta.
Aici.
Si nu lasati pe nimeni sa intre, va rog.
- Aici, ati înteles? - Bine, bine.
- Dar, asta cine e? - Nu stiu, pare un gardian.
Oh, draga inspectore, trebuie sa fi fost un atac de cord, un început.
O durere care m-a luat de aici, tot bratul...
- Ăsta e sfârsitul? - Cred ca da,
pentru ca a început aici, apoi... - Adica, ar fi ultimul act?
- Care ultim act... - Al comediei.
- Care comedie? - Ce o joci.
- Eu? Inspectore... - Da.
- D-ta nu stii nimic, asa-i? - Despre ce?
- Despre furt. - Care furt?
- Mi s-a furat geanta. - Inspectore...
- D-ta nu stii nimic? - Dar, inspectore, cum ati putea crede
un asemenea lucru, eu nu stiu, ma minunez...
cu-cum de puteti spune acest lucru?! - De fapt, nu pot spune asta, dar...
- Eh... - Vreau sa spun...
ca dupa 35 de ani de serviciu, cu un an înainte de pensionare,
patesc pacaleala asta.
- Dar e atât de grav? - Foarte grav.
Aveati poate si banii d-voastra în ea?
- Nu vreau sa va complimentez... - Ceva de valoare, mai mult decât bani.
- Fotografii, amintiri, ceva de genul. - Actele dumitale.
- Asa e, adevarat... - Eh, da...
- Ce prost, nu m-am gândit... - Da, nu-i asa...
Nu mi-a trecut prin minte... documentele mele,
pai, ce sa-i faci... - Iar eu am sa merg la sediu
sa spun aceasta povestioara... - Oh, da... cine e la sediu?
- Capitanul. - Si...
- "Si" ce anume? - Veti merge la capitan,
si îi veti povesti cum a fost. - Oh, da?
"Domnule capitan, am fost sa sorb o bautura într-un bar,
si la un moment dat a intrat domnul Pezzella "
Anume cel caruia îi faceam verificarea,
... verificarea, eh...
care a refuzat sa semneze raportul...
... raportul... "s-a simtit rau, si a cazut la pamânt.
- Eu ca... " - Un prost...
Daca vreti sa spuneti asa, dar nu era nevoie...
"am intrat, m-am grabit sa-l ajut pe acest nefericit,
iar când acesta si-a revenit, m-am întors înapoi...
- ... iar geanta îmi fusese furata. - Iar geanta îmi fusese furata. "
- Ce-o sa va faca capitanul? - O sa-mi faca raport...
si o sa-l trimita la colonel. - Si...
- Si, ce? - Pot merge la colonel
sa depun marturie... "D-le colonel faptele au fost asa si asa,
m-am simtit rau, nu credeti, luati-mi tensiunea,
nu aveti decât sa-mi luati tensiunea. "
- Ce poate face colonelul? - Ma trimite în judecata.
Foarte bine,
voi veni la proces... bine?!
Voi explica judecatorilor cum au stat lucrurile.
"Eu m-am simtit foarte rau, asa si pedincolo... "
Nu vor crede? O sa-mi scot tija.
- Ce poate face Curtea? - Nimic, voi merge la închisoare.
- Voi merge cu d-ta. - În închisoare?
- S-o gasim? - Nu, d-ta vei merge acolo înaintea mea,
asta ti-o garantez eu. - Voi merge la închisoare înainte d-tale?
- Da, vei merge la închisoare înaintea mea. - Adica, dar...
nu, adica, un moment, sa discutam...
sa admitem... - Da...
sa admitem dar, doar asa, pe departe,
ca ati avea vreo banuiala în privinta mea,
ceva ce e imposibil... - V-as denunta imediat.
- Poftim... nu, cum? Eh? - Oh, da...
- Inspectore, dar cum... - "Cum" ce?
- M-ati denunta de îndata? - Da.
Fara a tine cont de legaturile noastre...
- Ce legaturi? - Dar cum, suntem consocri.
Las-o balta, aia e o alta comedie ce ai pus-o la cale
împreuna cu fiul tau, crezuta de proasta de fiica-mea.
- Eh, ce sa spun, dar... - Ai înteles?!
Nu ridica vocea, inspectore,
ma doare rau bratul, Sfinte Dumnezeule! Oh!
Eh!
Foarte bine.
- Îmi pare rau. - Nu, nu-ti pare rau.
- O, Doamne! - Esti multumit, poate.
- Nu. - Da, esti multumit
pentru ca ti-au disparut documentele.
- Eh... - Si nu se mai poate face verificarea.
- Nu se mai poate face? - Nu, nu se mai poate face.
Oooh...
Oh.
Si acum unde mergeti?
- Nu stiu. - Va duceti la sediu?
Nu stiu, e târziu. Voi merge mâine dimineata.
- Vreti sa va însotesc? - Nu, va simtiti rau,
unde sa ma însotiti?
- Ah, dar mi-a trecut de-acum. - Da?
- Ma simt un pic mai bine. - Cred.
Cred.
Dar nu veti auzi mereu asta.
Bine!
I-am facut-o!
Acum, prietenul dumitale e ca un bombardier fara bombe,
ca un taur fara coarne. - Acum...
inspectorul nu mai poate face nimic!
Nimic. Nimic.
A devenit un biet neputincios ca d-ta si ca mine.
Si toate astea pentru o bucatica de pâine,
pe... pe... pentru niste bani. - Ah, pai, nu!
Am fost de acord cu 100000 de lire
si nu sunt câteva, contabile. Eh!
Dar d-ta nu-ti dai seama. Pentru prima data în viata mea,
m-am coborât la furt. Eu, un hot, hmm!
Oh! Spune-mi ceva:
si daca se dovedeste apelul facut sergentului,
ce poate sa... se întâmple? - O sa cerem probele.
- Unde sunt probele? - Aici!
- În interiorul gentii. Unde e geanta? - Aici!
- Si cine a adus geanta aici? - Hotul!
Dar nu vrei sa încetezi sa mai tremuri asa?
Aici nu esti la birou, nimeni nu poate veni aici.
Ar trebui un mandat de perchezitie,
si e nevoie de trei zile sa-l obtii.
Da, am prevazut tot.
Trebuie sa ardem tot. Focul, brrrrr!
- Focul! Unde e caminul? - Nu, asteapta.
Asta este o placere care vreau sa-mi revina mie.
Focul am sa-l fac eu!
Aici, înauntru, sunt milioane de petarde. Ce frumos foc de artificii.
- Bum! - Buna seara, tata.
- Se poate? - Vino, vino.
- Buna seara, d-le contabil. - Buna seara.
Ei bine, eu... va las.
Ei... si nu uitati focul de artificii.
- Va voi suna. - Da.
D-le contabil, geanta!
Inspectorul, mai devreme, la cafenea,
ma facut sa realizez ca ar putea pati un necaz mare.
Dar e evident ca nu or sa-l numeasca Ministru de Finante.
Oricum ar fi, nu ai de ce te teme.
Eh, asa-i! Am... Ce-mi pasa mie? Oricum, el e cel care o sa aiba probleme.
- Asa e! - Cum zice proverbul latin:
Moartea ta, viata mea.
La revedere.
La revedere, si nu uita focul. Puff! La revedere.
La revedere.
Ce om, ce om!
Ce vrei?
- Ce faci cu geanta asta? - Am crezut ca e a contabilului.
În schimb, e a mea. Si nu o atinge!
Tata... Am înteles totul.
Dar inspectorul o sa aiba probleme.
- Si o sa-l sun. - Opreste-te!
N-ai sa telefonezi nici unui inspector. Ai înteles?
Stii ce e în geanta asta? Cincisprezece milioane.
Si sunt si ai tai.
Probabil îti fac greata 15 milioane?
Eh? Spune-i tatalui tau... îti put?
- Dar tata, las... - Taci din gura!
Vrem sa-i ducem inspectorului?
Sa-i ducem. Sau, putem face ceva mai bun:
Sa-i ducem direct d-lui ministru, bine?
O sa-i spun: "Excelenta, ma scuzati,
sunt d-l Pezzella, am adus aceste 15 milioane,
faceti ce vreti cu ei, înotati în ei,
întindeti-i pe Drumul Soarelui,
sau faceti doar sapaturi!
Si stiti pentru ce? Pentru a gasi mamutul!
Sa facem sali de baschet!
Sa pornim razboi împotriva mustelor!
Dar, Torquato, ce e? De ce tipi asa?
Vom subventiona razboiul împotriva mustelor.
Tata, eu stiu doar un singur lucru: ca în tarile civilizate
impozitele se platesc. - Auziti-l, oameni buni!
Iubitul Fiscului!
- Fir-ar... - Dar, Torquato, opreste-te!
Te omor! Ridica-mi-te de jos, ca sa te omor!
- Eu l-am facut, eu îl manânc! - Fii rezonabil, Torquato!
Hmm...
Las-o balta.
Eh! E doar apa,
apa mizerabila.
Daca...
daca râul ar fi fost de vin,
toata Roma s-ar fi aruncat în el.
Iar eu primul.
Si nu as vrea sa ma salveze cineva pentru ca
ar fi cea mai frumoasa moarte ce as putea-o avea.
În schimb, e zoaie.
Murdara.
Un moment, un moment...
Vreti sa vedeti documentele?
Sunt în ordine.
Am... Am facut chiar si razboiul.
Asta-i.
Nu vrei sa le vezi? Rabdare.
Acum... mai bine sa bem
un pahar de vin ca buni prieteni,
amândoi, împreuna... - Dispari!
- Eeeh! - Du-te! Dispari!
- Scuze. Scu... - Dispari!
Ei, haide! Doar nu te-am muscat!
Am vrut doar sa bem un pahar de vin...
Sf. Augustin, frumosul meu,
sotia mea nu e aici.
Tu care esti protectorul contribuabililor
lumineaza-ma.
Un iluminat, ce te costa?
Da.
Foarte bine. Suna bine. Multumesc.
Asa cum am spus, Sfinte Parinte,
daca acele documente ar fi ajuns la sediu,
pentru prietenul meu, comerciantul, ar fi fost un dezastru.
- Sfârsitul. - Oh, am înteles.
Dar, din fericire, prietenul meu comerciant,
pe care-l cunosc foarte bine, pentru ca e o persoana foarte buna,
si pe care-l stimez mult, are îngerul sau pazitor.
D-ta stii ca exista ingeri pazitori.
- Oh... Desigur. - Ah, stiati?
- Pai! - Ei bine!
Acest înger pazitor a facut sa-i dispara,
inspectorului de mai sus,
geanta ce continea pericolul, amenda enorma.
Si ghici... eh,
poti sa-i spui si întâmplare, uneori!
E o realitate romantoasa.
Ghiciti cine a gasit geanta asta?
Cine?
Nici nu ati fi visat!
Chiar cel haituit.
Am înteles.
Si acum haituitul nu mai vrea sa de-a înapoi geanta
si poate arde documentele.
- Exact. Bravo. - Cred ca prietenul dumitale
are dreptate. - Oh! Laudat fie Domnul!
Stiti cât de frumos e sa vorbesti cu o persoana de cult...
- Un moment... Stimabile... ... o persoana culta...
- Am înteles totul. - Nu am terminat. Nu-mi lua vorba.
- Ajunge doar o vorba, jumatate de vorba. - Stimabile...
- Nu... Nu am terminat. - Eu prind lucrurile din zbor.
Prietenul dumitale are dreptate
daca are remuscari pentru ceea ce a facut sau ce va face.
- Dar... cine spune asta? - Eh, eu spun.
- Si cine esti d-ta? - Eu sunt parohul, nu?
Dar... scuzati-ma, vorbeste gura dumitale sau gura Sf. Augustin?
Nu, nu, vom clarifica acest detaliu, tin foarte mult la asta.
- Calmati-va... - Pentru ca daca vorbesti în numele d-tale
e una, iar daca vorbesti în numele Sf. Augustin e alta.
- Te rog, calmeaza-te, stimabile! - Sunt calm, nu vedeti?
"Vocea îi permite lui Dumnezeu, sa nu intre pe usa."
- Roaga-te pentru noi. - Cum?
Scuza-ma, nu am înteles. - Vocea îi permite lui Dumnezeu,
sa nu intre pe usa. - Nu, nu, nu...
Treaba nu e clara. Aici se întoarce masa, aveti rabdare.
Ce-i cu utilizatorii Autovoxului?
Ca doar n-o sa intre pe usa. Nu ma intereseaza.
Don Ignazio, aici e vorba de milioane!
Si nu intentionez sa platesc toate aceste milioane!
Pentru ca prietenul, daca vreti sa stiti, sunt eu! Poftim.
Mi-am dat deja seama, sa stiti.
Dar... cum de stiti?
Asa.
Si atunci,
daca e vorba de persoana mea,
vreau sa tinem cont de faptul ca sunt un enorias practicant,
ca în fiecare duminica am venit sa ascult predica,
ca am participat la toate activitatile, ca am tinut Slujba Fecioarei,
ca am pus bani în cutia milei...
Suntem singuri?
- Ca am votat... - Oh! Destul!
- Am votat... - Dumneata amesteci
sacrul cu profanul.
Stii care e datoria dumitale de bun crestin?
Du-te si du imediat geanta aceea cu tot cu documentele din ea.
- E ultimul dumitale cuvânt? - Cel din urma.
Ultimul.
- Adica, din noaptea asta. - Cum?
Eh! E noapte.
Ei bine, Don Ignazio, sa se stie
si spuneti-i si Sf Augustin, ca eu sunt un om sincer.
Am lucrat toata viata mea cu sudoare si truda.
Si geanta nu o dau înapoi nici daca o sa...
mi se ia gâtul. Ati înteles? - Dar, stimabile...
- Spuneti-i si Sf Augustin! - Dar, stimabile...
Si utilizatorilor Autovoxului, morti sau nu...
eu geanta nu o duc! Sarut mâinile.
Fabio, e timpul.
Dar...
Fabio!
Ah, aici esti.
De ce nu ai venit la culcare asta noapte?
Unde ai fost?
- Pe aici, am fost pe aici. - Cum pe aici?
Ce înseamna asta?
De ce îmi raspunzi asa? S-a întâmplat ceva?
Nu, nu s-a întâmplat nimic.
Cum nimic? Ai fost plecat toata noaptea si spui...
- Bine, acum sunt aici. Deci... - Dar ce are tata?
... ce e ciudat? - Nimic, du-te si trezeste-l pe Giorgetto
ca sa nu întârzie la scoala.
Macar pot vedea ce ai scris?
Eu?... când?
Ce am scris?
Ah, am vazut cum ai pus o hârtie în buzunar.
Pai, nu te intereseaza,
... sunt treburi de la birou. - Alo?
- S-a întâmplat ceva la birou? - Nu s-a întâmplat nimic la birou.
Te rog, nu-mi pune mii de intrebari!
- Nu sunt un copilas. - Tata! E Bardi la telefon.
- Alo? - Buna ziua, inspectore.
Sunt tata! O fetita.
Oh, multe felicitari, da?
Va multumesc, va multumesc. Ieri seara mi-a parut rau
ca v-am lasat asa brusc.
Nu era nici un motiv sa alerg aici. Acum a nascut.
Cum adica "a nascut acum"?
Ti-au telefonat ieri ca sa te duci urgent...
Eh, da, dar a fost o greseala.
Chiar, nu am reusit sa aflu cine a sunat.
Dar... cum? Cum, nu te-a sunat asistenta?
Nu, nu. Aici spun ca nu.
Esti sigur?
Absolut.
Alo?
Acum înteleg.
- Ce escroc! - Dar ce-a facut?
- Delincvent ipocrit! - De cine vorbesti?
Vorbesc de Iuda!
Dar eu nu sunt Isus Hristos, sa stii, ca sa-i dau si celalalt obraz.
Am sa-i dau un pumn de-am sa-i sparg botul! Ai înteles?
- Haide, nu te agita. - Ce e tata?
Doar ca trebuie sa nu-l mai vezi pe fiul ticalosului aluia.
- D-l Pezzella? - Da, Pezzella, hotul
care a jucat teatru cu bratul de gât!
Dar eu am sa-i bag picioarele în gât!
O sa-i rup toate oasele, unul câte unul!
Pâna o sa-mi dea înapoi geanta! Ai înteles?
Dar, Fabio! Fabio, unde pleci?
Inspectore!
Eh?
S-a gasit.
S-a gasit? Cum asa?
Cine stie? Mi-au adus-o la magazin.
Ah, da? E ciudat, foarte ciudat.
- Eu la d-ta veneam acum. - Ah, da?
- Da. - Ca sa vezi ce coincidenta!
Ei bine, multumeste cerului.
- Ai înteles? - De fapt, d-ta ar trebui
sa-i multumesti Sf Augustin.
- Ce are a face Sf Augustin? - Eh, are, are!
- De ce? - Eu întotdeauna am crezut
ca Sfântul Augustin e protectorul contribuabililor.
În schimb, cu toate acestea, din pacate,
si el a trecut de partea voastra.
Ei bine...
Oricum, îi multumesc Sf Augustin si Cerului
ca s-a terminat asa.
Fie pentru d-ta, fie pentru mine. Dar, mai mult pentru d-ta, eh!
- Mai mult pentru d-ta. - Inspectore, spuneti,
acum doriti sa mergem sa servim cafeaua aia
ce întotdeauna ati refuzat-o?
Bine!
Hm... Nu!
Mai întâi am sa predau documentele la sediu,
si apoi vom merge la cafea.
Pentru ca barurile sunt pline de hoti,
d-ta întelegi ce vreau sa zic, nu-i asa?
Inspectore!
Vi se pare ca daca as fi furat-o eu v-o mai aduceam înapoi?
Pai... Pai!
- Si asta e adevarat. - Din pacate,
am doar jumatate din suma care trebuie platita.
Suma ce o pusesem deoparte pentru familia mea.
Puteti obtine o plata în rate!
Da, stiu. Dar, ori înainte ori dupa...
Pai, adica, cu magazinul, câteva vânzari...
- Magazin. Magazinul? - Da.
Dar stiti ca noi mergem înainte în baza datoriilor si politelor?
Si, bine... politele rezolva multe lucruri.
- Oh, da? - Da.
Si voi acceptati politele la plata?
Dar, cum asa! Noi?
Buna tata. Buna ziua, inspectore.
- Buna ziua. - Ce cauta fiul tau pe aici?
Ah, da. Vi... vine s-o ia pe fiica dumitale, o...
- Cum? - O însoteste la servici.
Dar, adica... si de când?
De o saptamâna.
- Dar, ma rog, vreau sa spun... - De fapt e o saptamâna de când
dupa ce o însoteste pe fata la servici,
merge la universitate sa studieze.
Ca sa vezi ce i se poate întâmpla uneori...
fiicei unui inspector, nu!
Si eu ce ar trebui sa spun acum?
Adica, ca tata sau ca inspector?
Ca tata, ca tata! Ce ar trebui sa spun?
Fabio... Fabio, ce poti spune? Ce poti spune?
Ca e prima data când doi copii se îndragostesc
în timp ce parintii lor...?
Eh! De pe timpul lui Romeo si Julieta, nu?
Când doi Montacchi si Capollocchi...
- Capetecchi... Capococchi... - Nu, Cappelletti...
- Cappelletti si Agnolotti? - Nu.
Cei doi! Veronezi!
- Bine, dar spune... - Vrem sa se otraveasca?
Cobor imediat!
- Ai auzit? Coboara. - Da, am auzit.
- Si atunci? - Atunci... vom mai vedea.
Dar... scuza-ma, ai vorbit ca tata,
... sau ca inspector? - Ca tata. Întotdeauna ca tata.
- Si ca inspector, ce spui? - Ce ai vrea sa-ti spun, fiul meu?
- Ah! - Ce vrei de la mine?
- Chiar nu ai banii pentru... - Cine o sa mi-i dea?
Ah, pai, ar fi o posibilitate.
Vorbeste! Acum îmi spui? Ma lasi sa ma agit!
Da, stiu, dar întotdeauna a fost ceva... nu am fost niciodata singur,
- Stii, sunt... sunt cam suspiciosi... - Înteleg, înteleg.
... sunt acele sisteme... - Am înteles, am înteles.
Ar trebui cam...
2... 300000 de lire în numerar. - Pentru tine?
- Nu, nu. - Capitanul?
- Ce capitan, ce colonel! - Colonelul?
- Spune adevarul: cineva onorabil? - Lasa-ma sa vorbesc, ce "onorabil"!
E un sistem de trei fixe si zece multiple.
Douazeci si patru cu doisprezece sigure, si posibilitatea ca al treisprezecelea
sa apara de trei ori.
Dar spune-mi: nimic-nimic...
vorbesti despre Pronosport? - Oh, da.
- Si tu-l joci? - Întotdeauna! Întotdeauna.
În fiecare saptamâna.
- Dar... Te simti rau? - Vei întelege!
Dar fiul meu, la noi, daca cineva doreste sa rezolve ceva,
azi nu i-a mai ramas decât o posibilitate:
sa câstige la Pronosport.
Ai înteles?
Asculta la mine. Noi în seara asta ne adunam,
luam câteva bilete:
unul... doua... - Dar spune, daca vom câstiga,
pe câstig tot trebuie sa platim taxa?
Nu, nu pe suma.
Dar se vor impozita veniturile din câstiguri.
Hait!
Haide! Sper sa câstigam.
SFÂRSIT
Tradus de mytzu74
OpenSubtitles.org require your login in BSPlayer CTRL+P > Subtitles > Online Subtitles