TRENURILE DE NAVETIŞTI
Traducerea şi adaptarea mytzu74
Nimic! Niciun efect!
Nu înţeleg! 10 minute! Trebuia să apară un rezultat!
- Cred că, în sfârşit am reuşit! - A adormit.
Nu se poate asta!
Veţi vedea.
Poftim, vedeţi?
Aţi reuşit să o treziţi! E incredibil!
Ei bine, da. De fiecare dată acelaşi lucru.
Insecta adoarme, dar nu moare.
Atunci, poate nu e otravă.
- O problemă de dozaj? - Nu, e de producţie.
Ca pastila de dormit, merge. Dar noua dumnevoastră otravă...
- Chiar nu ştiu dacă... - Atunci, ascultaţi! Eliminaţi-o!
Atunci nu e un insecticid?
E un somnifer?
Atunci când insecta doarme, trebuie zdrobită!
Atunci, bomba dumitale
trebuie să fie vânduta ca plici.
Ascultă, treaba e serioasă!
Nu ştiu să vă spun altceva.
De atâta timp, asta e tot ce am găsit!
"Omorâţi insectele definitiv cu pulberea Siseron!"
Societatea pentru Protecţia Animalelor îmi suflă în ceafă.
Şi clienţii sunt împotriva dumitale.
Nu, Leo!
Leo, Leo! Trebuie să acţionăm, altfel totul e pierdut!
Concurenţii noştri, Toximit, lansează un produs nou!
Da... Faimosul lor Eklutu.
Da, da, ştiu.
"Toximit, din pod până la subsol, nicio insectă nu poate scăpa!"
Asta e doar...
- M-ai chemat? - Ah, tu eşti? Foarte convenabil.
- Bună ziua, Leo! - Bună ziua, doamnă.
Bună ziua.
Bine. Atunci...
Bună ziua, Emil!
Sper că nu deranjez?
Nu, draga mea Adelaide, nu deranjezi deloc!
Şi tu ştii asta, nu-i aşa?
Căţea!
Ce-o fi vrând...
Pentru asta ai vrut să mă vezi?
Nu! E vorba despre fiul tău!
A făcut ceva rău?
Dar cum... Cum de ştii?
În astfel de cazuri, e întotdeauna fiul ei, nu şi al tău!
- Adelaide, termină! - Ascultă, ascultă...
Aşteaptă puţin. Leo!
- Bună ziua, mătuşă! - Bună, nepoate!
- Bună, mamă! - Bună, dragul meu.
Bună, tata.
M-ai căutat?
Întreabă dacă l-am căutat! Sunt trei zile de când te caut!
Unde-ai fost astea trei zile?
Unde?
Ei bine, e simplu. În Limoges.
Mă rog. În Limoges, m-am oprit.
Pentru a-l vedea pe prietenul tău, Robert!
- Da, exact! - Întotdeauna, Robert!
Şi dansatoarea de la cabaret? Tot Robert?
Şi manechinul de la Folies Bergere? Tot Robert?
Şi... stripteuza? Tot Robert?
Ai probleme cu imaginaţia?
Şi asta? Tot Robert?
Nu, nu e Robert.
Şi asta?
E o fotografie.
Toate astea le-am găsit în biroul tău!
În dosarul "Legături cu provincia".
Ce ai de spus?
Haide, răspunde!
Ei bine?
Eroare de clasificare.
Asta ar fi trebuit să fie în dosarul "Legături cu străinătatea".
- E americancă. - Ah, aşa deci!
Americanii, sunt străini...
Ce vrei să spui?
În viaţa nu sunt numai starlete şi mici actriţe.
Ce-i cu tine, nu poţi să iei exemplu de la tatăl tău?
Eu eu am fost tânăr. Şi eu am iubit libertatea!
Dar a venit ziua când m-am concentrat pe problemă.
Pe problemă gravă a spray-ului anti-insecte!
Şi apoi... m-am căsătorit cu mama ta.
- E timpul să iei viaţa în piept! - Asta-i drept.
- Ai nevoie de casă. - Da!
- De soţie. - Bine.
- Copii! - Doar pentru asta sunt aici!
- Pentru a avea copii? Nu înţeleg. - Explică-i, dragul meu Gerard!
Dar e clar, am înţeles totul! Vrea să se căsătorească!
- Asta e! Mulţumesc, tanti. - Vrea să se căsătorească!
Se căsătoreşte?
Atunci, e foarte bine!
Asta-i ceva corect! Ăsta e un lucru serios!
Şi...
cine e tânără?
Suzy, o fată fermecătoare.
Şi e fiica celebrului Beauminet!
Oh! Ce e?
General?
Nu, nu chiar.
Atunci, om de ştiinţă?
De asemenea, nu. Nu chiar.
E actor.
Ah, actor!
De dramă.
La Comedia Franceză?
- Nu, la Chateauroux. - Ce?
Ei bine, şi la Perigord.
- Ce? Îţi baţi joc de mine? - Emil!
Şi ce face fiica celebrul Beau... ce face acolo?
Ea dansează.
Nu mă îndoiesc!
Tatăl, un tragedian, fiica, dansatoare!
Şi mama? Şi mama ei ce face? Cântă, poate?
După mine, da. Asta depinde de rol.
Deci, toată familia atunci!
Nu, nu! Unchiul ei e...
- Acrobat... - Ce?
- Mă rog, aşa mi se pare. - Cum adică, ţi se pare?
Asta pentru că încă nu-l cunoşti?
Nu.
Din ce în ce mai bine!
E adevărat că animalele şi oamenii de ştiinţă arata la fel?
Adelaide!
Şi într-o zi fiul meu va arăta la fel ca ei!
Oh, ce căsnicie minunată!
Fiul regelui insecticidelor se căsătoreşte cu cine?
Cu fiica unui saltimbanc!
Şi crezi că eu te voi lăsa să continui să mă dezonorezi?
Eu am inventat pulberea Siseron!
Siseron, uite!
Nu ai dreptate!
Te revolţi?
Îţi cer să-mi faci plăcerea de-a o rupe imediat cu aceşti cabotini!
Da, o voi rupe! Dar nu cu ei!
O voi rupe cu tirania tatălui meu!
Cu egoismul lui mic-burghez!
Am să te las să stai cu pulberea ta Siseron,
cu muştele şi cu creaturile tale!
Oh, îmi pare rău.
La revedere, mamă!
- Mătuşă! - Fiul meu!
Şi unde vei merge, idiotule?
În Chateauroux, în casa Beauminet!
- În casa Beauminet? - Întocmai.
Urcuşul nu e prea mare, poate!
De unul singur!
- Unde o fi auzit asta? - La Beauminet?
La revedere...
Domnule!
Mi-a... Mi-a spus "domnule"!
Scuzaţi-mă, doamnă. Îl caut pe domnul Beauminet.
Beauminet?
Oh, da. În fundul curţii,
etajul al treilea, a doua uşă pe dreapta.
Vă mulţumesc!
Sunt aici!
Nu veni!
Nu mă atinge!
Mă respingeţi?
CESAR BEAUMINET Actor de dramă
Răspunde! Răspunde-mi!
Dacă nu răspunzi, te voi ucide!
Mi s-a spus, domnul meu,...
Mi s-a spus, domnul meu, ca problema e vărul tău...
- Uită-te, doamnă... - Mi s-a spus, domnul meu...
Încet, încet... Uitaţi-vă, doamnă, la această sabie glorioasă!
Strămoşii mei au folosit-o în serviciul regelui Franţei!
Şi această sabie, te va onora!
Mori, doamnă!
- Nu e frumos? - Mi s-a spus, domnul meu,
ca ducele de Angouleme, vărul tău regal...
- Mi s-a spus... Mi s-a spus, domnul meu... - Bună ziua, domnule!
Mi s-a spus Angouleme... La naiba, m-ai încurcat!
Mi s-a spus, regele meu, ca domnul...
- Ţine-le puţin, bine? - Da.
- Ce-ai înţepenit acolo? - Bună ziua, doamnă.
Vino cu mine. Hai cu mine.
Ei, tinere? Ai venit să iei masa cu noi? Minunat!
- Ascultaţi... Eu... - Nu fi timid. Suntem ospitalieri.
Hei, voi de jos! Mă ajută cineva?
Ai căzut la ţanc!
- Ei bine, du-te şi ajută-l. - Eu?
Îţi place pictura, tinere?
- Da. - Atunci urcă, micuţule!
Mi s-a spus, domnul meu...
Uite... Asta e pensula.
Ţine-mi locul puţin.
Mă duc să mănânc.
La masă! Toată lumea la masă!
Iată şi puiul!
Pulpanul, pentru bunicul!
E bun puiul!
Suzy!
Gerard!
Gerard? Îl cunoşti?
Da, e Gerard!
E Gerard! E Gerard!
Slănină? Vreau şi eu.
Oh, nu! E Gerard!
Ce faci acolo sus? Coboară!
- Vrei şi tu o bucăţică? - Cu plăcere!
Ale-hop! Ce urmează?
Cartofi prăjiţi!
Atenţie, sunt fierbinţi.
Da, stai jos, bătrâne! Aşează-te!
În prezenţa oaspeţilor pălăria ar trebui dată jos!
Femeile după.
Deci, tinere, tu eşti...
micul Gerard?
Da, domnule Beauminet.
Renumitul Beauminet!
Renumitul domn...
Poţi să... Unde e?
E aici, micuţul!
- Vrei cartofi prăjiţi? - Da, vreau doamnă!
Cu grijă!
Oh, am uitat să-ţi prezint trupa mea.
Doamna Fanny Raymond...
Soţia mea. A patra.
- Îmi permiteţi? - Mulţumesc.
Respectele mele, doamnă.
Domnul Albert Albert.
- De la teatrul... - Montpellier.
Încântat.
Bucuros de cunoştinţă.
Domnişoara Celine Valmont.
- Domnule. - Domnişoară.
Ernest, rolul secund.
Dar cu toate astea, foarte talentat.
Specializat în "ţapi ispăşitori".
Singurul ţap care nu are nevoie de machiaj.
Mulţumesc, şefu'.
Şi, în cele din urmă,
bătaia noastră de joc.
Nici talentat, nici arătos, dar îl ţinem pentru barba!
E surd.
Bună ziua, tinere. Ţine.
Da, serveşte-te, ca la tine acasă!
Aici avem o casă primitoare.
- Gerard, nu ţi-e foame? - Nu, nu chiar. De la emoţii!
Şi acum, am adus ceva de ronţăit.
Oh, da!
Nuci!
Îmi plac nucile!
Atenţie!
În sfârşit, Margaret, care e problema?
Numai noi suntem de vină.
Din cauza asta eşti aşa supărată?
Nucile mi-au amintit de Gerard.
Nu văd legătura!
Ştii, şi lui îi plăceau.
Aşa e, acum îi este foame. Bietul micuţ!
Margaret, saltimbancii sunt de asemenea şi buni bucătari.
E o viaţă frumoasă viaţa de artist.
Era să mă căsătoresc cu un tenor...
Ştiu, a fost foarte norocos.
Nu ca sora mea!
Te rog.
Ascultă, nu trebuie să dramatizăm.
Cine ţi-a spus că sunt nişte saltimbanci?
Da, şi apoi... Apoi...
Sunt unii artişti care sunt burghezi adevăraţi,
care îşi pot primi oaspeţii.
Sunt sigur că fetiţa asta e încântătoare.
Nu întotdeauna ai spus asta!
Poate! Dar niciodată n-am spus contrariul!
Acum vorbim despre fiul meu, nu despre al dumitale!
M-ai auzit? Ce este?
Maşina e gata, domnule.
Foarte bine.
Pleci în călătorie? Unde te duci?
- În Chateauroux. - În Chateauroux?
- Ah, te duci acolo! - Da.
Ca să ne liniştim.
- Sărută-l pe băiat! - Da.
Aşteaptă, am să-i pregătesc ceva.
Nu am timp! Pa! Adelaide!
Pe atunci aveam de-a face cu Bufarti.
Cu Bufarti, artist de înalta clasă care trăgea cortina după el.
Crede-mă, dacă vrei!
- Un pic de cafea pentru digestie? - Da.
Credeţi sau nu, sala s-a ridicat în picioare!
Aclamându-mă!
Daţi-mi zahărul, vă rog.
Zahărul pentru bunicul.
Am uitat să vă spun că toate femeile se uitau doar la mine.
Daţi-mi linguriţa... Linguriţa.
Ernest, fă-te şi tu util cu ceva, bătrâne.
- Dă-i o linguriţă bătrânului nostru. - Uite.
Mulţumesc, micuţule. Deci, am spus...
Am spus că femeile nu aveau ochi decât pentru mine!
Ăsta a fost triumful meu la Saint-Florentane.
Alo?
Da, doamnă, e aici.
Domnul Gerard Durand?
Ăsta eu sunt!
Da, nu închide-ţi.
- E pentru tine. - Mulţumesc.
Alo?
Da, eu sunt.
Tu eşti, mamă?
Bună, mamă!
Da, totul e bine.
Am servit ceva foarte gustos.
Ce!
Tata vine aici?
E pe drum deja?
Ce?
Ah, bine.
Da, am înţeles, da.
Nu, nu, sunt fericit.
Da, am... Îi vom face...
o primire frumoasă.
La revedere, mamă.
Tatăl meu, vine aici.
Tinere, tatăl tău v-a fi foarte bine primit.
Da, desigur, dar... Nu aveţi o pulbere Siseron?
Vrei să te machiezi?
Nu, nu... E un insecticid.
Tatăl meu e cel care o produce, aşa că, dacă o vede aici...
Da, Gerard, am să-i spun că am de gând să-mi scap vecinii de paraziţi.
Nu, nu!
Haide, vino. Mergem să o cumpărăm!
Să pregătim locul pentru primire. Tu curăţă masa,
iar tu te ocupi de costume.
Puneţi pe voi tot ce aveţi mai frumos. Iar tu schimba decorul.
Fundalul! Eşti imposibil... Haide.
LAPORTE ŞI BONFILS Executori judecătoreşti
Nu, nu! Bunătatea ta îţi trage clapa, domnule Bonfils!
În societatea noastră, nu e loc pentru astfel de oameni.
Am mers de 20 de ori acasă la Beauminet fără niciun folos!
Toate citaţiile trimise se vor întoarce înapoi la noi.
Ceva trebuie făcut!
- Desigur. - Foarte bine, Bonfils!
Vei merge la el chiar astăzi.
- Eu? - Tu.
- Dar, ar fi mai bine mâine... - Nu, nu, nu.
Nu, sunt 10 ani de când tot o laşi pe mâine.
De cât timp suntem parteneri, nu ai făcut nici măcar o confiscare.
Ei bine, asta va prima ta dată! Botezul tău!
Haide, curaj, Bonfils.
Şi cel mai important,
nu-l lăsa să te înmoaie.
Artiştii ăştia nu sunt decât nişte prefăcuţi.
Aşa că fii ferm,
intransigent,
incoruptibil,
nemilos.
Pe scurt, fii şi tu mai cu inima.
Du-te.
Du-te!
Mă duc.
- Du-te! - Da.
Uite-l pe regele insecticidelor!
Hei băieţi, repede! E deja pe scări.
Ce e cu costumul ăsta roman?
Pentru a întâmpina un rege, mi s-a părut normal să mă îmbrac ca un împărat roman.
Asta e tot.
Şi apoi, aşa mi-a venit, ce-i?
Un pic îndrăzneaţă.
Cortina!
Lăudă tatălui meu!
Lăudaţi fie... toţi părinţii!
Eu, sunt tată, tu, la fel...
Şi din moment ce sunteţi un rege,
permiteţi-mi ca în această locuinţă umilă
să vă primesc cu toate onorurile ce se cuvin rangului vostru.
Sunteţi foarte amabil, dar am venit pentru...
- Ştim, ştim... - Vă aşteptam cu nerăbdare.
- Suntem foarte bucuroşi. - Simţiţi-vă ca acasă!
Tinerii încă nu sunt aici, dar vor veni în curând.
Vor fi foarte surprinşi să să vă găsească aici!
- Am venit doar să... - Luaţi loc.
De ce sunteţi atât de încordat.
Uite aşa!
Ne faceţi onoarea de lua ceva?
Pentru asta am şi venit.
Îmi place simplitatea lui. E atât de simplu.
Sunteţi foarte amabil,
şi asta-mi permite să trec direct la subiect.
Aici suntem cu toţii de acord cu tine.
Ştiţi, misiunea mea e foarte delicată...
Nici poziţia mea nu e prea uşoară.
Bine, sunt de acord cu asta, doar că...
E prima dată când mi se întâmplă, înţelegeţi?
- Şi mie la fel. - Adevărat?
Da, da.
Da, în viaţă exista şi situaţii foarte delicate.
Atunci trebuie să beţi un păhărel de Porto!
Oh, nu ştiu dacă ar trebui să beau!
E doar o sticlă de vin de Porto... în plus.
Oh, e prea mult.
- Nu obişnuiesc să beau! - Oh, relaxaţi-vă.
Sunt momente când e absolut necesar!
- E necesar... - Ce-i, bunicule?
În sănătatea dumitale!
Şi pentru fericirea copiilor noştri!
Sunteţi, probabil, un tată bun.
Mă numesc Bonfils (Fiu bun).
Amuzant, amuzant!
O piesă drăguţă!
Un scaun Voltaire!
Autentic!
Pot să vă spun... Permiteţi.
Eu prefer acest scaun.
Epoca Ludovic al XV-lea.
Ah... Un cunoscător.
Priviţi acest bufet Henry al III-lea,
de o valoare... nepreţuită.
Şi îl păstrăm folosind pulberea Siseron!
Îmi permiteţi să-mi fac câteva notiţe?
E normal, având în vedere importanţa acestui eveniment.
Vom face acelaşi lucru, când vom veni la dumneata.
Oh, masa asta!
Desigur, cea mai frumoasă piesă din casa noastră.
Nu aş vinde-o nici măcar...
pentru un milion.
Un milion?
Dar o să mai aveţi timp să admiraţi aceste minuni.
Să ne întoarcem la Porto-ul nostru.
Vin de Porto, vin de Porto!
Pentru fericita noastră întâlnire!
Pentru fericirea copiilor!
Pentru prosperitate!
Şi pentru insecticide!
- Nimic! - Nimic.
- Cum e? - Nimic.
- Acum? - Nu.
Ascultă...
De ce nu i-ai dus lui Beauminet hârtia de la executorii judecătoreşti?
Du-o tu.
- Mulţumesc că mă laşi pe mine să urc. - Bine, bine.
Scuzaţi-mă, domnule. Îl caut pe domnul Beauminet.
Beauminet, a doua uşă, etajul al treilea.
Mulţumesc mult.
Domnule!
Ascultă, domnule.
Vă deranjează să-i daţi asta domnului Beauminet?
- Bineînţeles că nu. - Mulţumesc, domnule.
Mulţumesc mult!
Ca să vezi, e chiar un tată cumsecade!
Ia paharul de vin şi...!
E un burghez, de unde şi temperamentul lui!
Suzy are cheile, nu e ea!
Atenţie!
Executorul judecătoresc!
Ce facem?
- Pentru început, schimbăm decorul. - Şi Durand tatăl?
Îl dăm după!
Recuzita, farfuriile, cufărul.
- Copilul plângăcios! - Fundalul!
- Tavanul? - Fundalul!
Sunt beat! Sunt beat! Sunt beat criţă!
Repede, repede, grăbiţi-vă!
Copilul! Unde e copilul?
- Ei bine, gata? - Gata!
Atenţie! Du-te şi deschide uşa!
- Şi să tuşeşti bine! - Trage? Cine?
- Tusea! Tuşeşte, tuşeşte... - Ah...
Intraţi!
Intraţi, domnule.
Nu vă fie teamă.
Aici locuieşte renumitul Beauminet?
Vai, da! Dar intraţi!
Intraţi!
Intraţi, din nou.
Scuzaţi-mă...
Îmi permiteţi? Umbrela...
Pălăria, servieta...
Nu, nu... Asta o păstrez...
Oh... Nu sunt multe scaune.
Nu mai e nimic...
Tot, până la ultimul cui...
Afacerile merg dezastruos!
Am ceva datorii!
Ai înţeles?
Da, am înţeles, am înţeles.
Uite, domnule...
Probabil că aţi ghicit, de ce am venit.
Vai, domnule!
E o poveste prea tristă!
Şi eu cred la fel.
Mulţumesc! Da!
Atunci, uite!
- Nu ştiu cum să-ţi spun... - Nu spune nimic!
Vă înţeleg surpriza.
Exact! Şi nici tânărul nu se aştepta la asta!
E teribil...
Am vrut să spun că sunt un pic şocat.
Uşurel, uşurel!
Atenţie!
Va arde de glume?
Ce cinism!
- Scuză-mă? - Ce cinism!
- Ce? - Am spus, ce cinism!
Bine. Să trecem direct la subiect.
- De acord! - Deci.
- Deci. Ai o fiică? - Da!
- O fată foarte frumoasă. - Fiica mea!
Nu te atinge de fata mea!
Vrea s-o confişte! E dezgustător!
Atenţie, finalul!
Deci,
vrei plata în natură?
- Dar nu ai înţeles nimic! - Am înţeles perfect!
- Porc bătrân! - Mă iei drept un idiot?
Un porc frumuşel? Da! Ce cinism!
Pălăria!
- Ce vrei să faci? - Foarfece!
Cravata!
Asta e cravata!
Reverul!
Umbrela!
Şi punctul culminant!
Punctul culminant!
Abia a scăpat!
Ăsta e Beauminet!
Beauminet! Ţine!
Familia Beauminet!
Beauminet!
Ce tip idiot!
E tatăl meu!
Atenţie! Uitaţi-l!
Beauminet! Beauminet...
Beauminet!
Oh... Am făcut bine că nu ne-am dus!
I-am făcut-o!
A fost bine!
I-am făcut o primire tare!
N-o să mai vină curând!
Era tata.
Era tata!
Era domnul Durand.
Bietul meu micuţ.
- Şi celălalt? - Executorul judecătoresc.
Vinul meu!
Iar eu sunt beat criţă!
Şi în plus, cântă!
Iar eu sunt beat criţă!
Pălăria!
Beţivule!
Boom-boom, drept la poştaş.
Ăsta sigur nu se mai întoarce!
E un încăpăţânat!
Ernest! Punctul culminant!
Celine, usa!
Bravo! E omul de la gaz!
Cu siguranţă, e ziua aceea!
Şi ce vom face acum?
E timpul să ne luăm vânt.
Şi Gerard?
E tânăr!
Teatrul e o familie mare.
Te-am adoptat.
Va juca rolul...
- Rolul lui Ernest. - Era şi timpul!
Îl va învăţa!
Vei vedea! O călătorie minunată,
la prima clasă cu trenul rapid,
într-un vagon de dormit.
Cele mai frumoase castele,
teatre mari, mulţimea în delir!
Primiri minunate... Ce-i asta?
- E praful tatălui meu. - Fir-ar...
Mi-e ruşine...
Mi-e ruşine.
- Nu, domnule Beauminet. Nu. - Oh, da, ruşine.
Da, mi-e ruşine.
A fost doar un pas greşit.
Asta a fost ieri, astăzi va fi mai bine.
Aşa-i viaţa de artist!
Oh, nu, domnule!
Mi-ai dat pentru iubirea ta, sensibilitate, ceea ce e inacceptabil.
Mi-am pierdut medicamentul!
Fie pacienta va muri, fie va fi a ta!
În sala e un american!
Şi, se pare, nu e singurul!
Asta e tot!
Copiii mei, nu avem de ales.
Biletele sau gustarea.
Ei bine, uite trenul. Luaţi bagajele.
Sunteţi foarte amabil!
- Nu trebuie. E destul loc. - Nu, o iau eu.
Nu trebuie!
Dar nu e bine, o să vă deranjeze.
Oh, nu-i nimic, nu-i nimic... Eu... Eu... Aşa.
Oh, am pornit!
Dacă vă strângeţi puţin, e suficient spaţiu şi pentru Ernest.
- Ernest ia aer! - Mulţumesc, şefu'.
Vrei o bucată de pui, Robert?
Mamă, mamă! Am mâncat deja două pulpe!
Ia o aripă!
Nu mai pot.
Cum aşa, am luat puiul degeaba?
E adevărat, trebuie să mănânce bine!
- Puţin pui? - Mulţumesc, Beame.
Am să-l mănânc după şuncă.
- Văd că aveţi poftă! - Sigur!
- Nu crezi că la vârsta dumitale... - Oh, sigur...
- Spune-mi, domnule. - Da?
Domnule Grandjean! Nu vreţi să tăiaţi o bucată?
Oh, dar nu vreau să deranjez!
Ce vrei să spuneţi, vreau eu să împart cu dumneata!
Ei bine, în cazul ăsta... nu vă refuz!
Şi apropo, dumneata?
- Nu vrei plăcintă? - Oh, vă mulţumesc. Mai târziu.
- După ce termin puiul. - Bine.
Şi dumneata? O felie?
Mulţumesc, dar nu. O am pe-a mea.
A fost din inimă.
- Ţineţi! - Nu vă pierdeţi timpul, îl ţin eu.
- E un jambon bun! - Da. E ultimul.
- Nu! - Restul s-a terminat deja.
Iar cei care sunt la îngrăşat sunt încă mici.
- Ca să vezi... - Adevărat.
Ţăranii nu o duc uşor.
Nu-i aşa, domnule Grandjean?
Da, aşa e. E mai multă sărăcie decât bogăţie.
Da, aşa e!
Nu ştiu despre voi, dar noi, în curând, nu vom mai putea vinde nimic!
Asta-i drept! Cu toţi aceşti intermediari
care vând direct de la producător la consumator
- nu vom mai exista. - E adevărat!
Comercianţii ăştia ne iau bucata de la gură!
Asta e sigur!
Aşa că, în loc să facem un profit,
acum nu ne-a mai rămas decât să le mâncăm!
Luaţi, doamnă!
Vreţi să-i daţi asta lui Robert, vă rog!
Pentru Robert.
- Pentru Robert. - Camembert? Mulţumesc!
Nu! Pentru Robert!
- Spune-mi, domnule! - Da?
- Domnule Grandjean! - Da?
- Luaţi o gură? - Mulţumesc, nu vă pot refuza!
Mamă, nu mai văd nimic!
Da, e un tunel!
- Sticla e la tine, domnule Grandjean? - Nu.
I-am dat-o domnului Abruti.
- Hei, nu atinge coşul! - Dar nu l-am atins!
Cuiva i-a fost foame atunci, nu-i aşa?
- Jambonul meu e la tine, domnule Grandjean? - Nu.
Robert, stai calm!
Dar nu m-am mişcat!
Hei, brânza mea!
Ce tunel lung!
Dar, faceţi puţină lumină!
Asta încerc. Bricheta proastă!
Sufla vântul pe fereastră!
Nu se poate, ferestrele sunt închise.
În sfârşit, tunelul se termină!
Oh, brânza mea! Oh...
Oh, nu se poate!
Nu se poate! Castronul meu e gol!
Am avut 6 ouă! Au mai rămas doar 4!
Sunt sigur că au fost 6!
Oh, măi să fie!
- Ce ai pierdut, Robert? - Brânza mea!
Oh, la naiba!
Brânza mea! Unde s-a dus?
Ce, vă e sete?
Saint-Julien! Saint-Julien!
Am ajuns!
Saint-Julien!
Pasagerii spre Mazodoma schimba trenul.
Să ne grăbim să prindem legătura!
E păcat că am plecat aşa de repede.
Nu avem timp, trebuie să prindem legătura!
Vom ţine cont de întâlnirea asta! La revedere!
Grăbeşte-te!
La revedere, domnilor! Luaţi! Uite!
- Grăbeşte-te, Ernest! - Vin, vin!
Pe curând!
Prietene! Pentru a mă salva, trebuie să pot zbura!
Iar acum, pe apa
spre turnul Nell!
Tinere! Ai talent!
Pe aici!
Eşti minunat!
Nu.
- E simplu, ştii? - Uimitor!
- Oh, nu. - Ba da!
- Gerard! - Ah, mătuşă!
Ce faci aici? - Am fost în sală!
- Ţi-a plăcut? - Mult!
Gerard, trebuie să vorbim. Tatăl tău e furios!
Ţi-o prezint pe Suzy, fiica celebrului Beauminet!
Te-am văzut pe scenă, ai fost foarte bună!
Dar azi nu am jucat!
- Nu contează! Eşti foarte bună, oricum! - Trenul!
- Pierdem trenul! - Trebuie să vorbim!
Suzy, Gerard, urcaţi-vă!
I-am promis tatălui tău, că mă întorc cu tine la Paris!
Mergem mâine!
- Mergem mâine? Promiţi? - Da!
- Nu plec fără tine! - Haide, trezeşte-te!
- Juri? - Jur!
Bine.
Şi nu aţi remarcat, doamnă, ca domnul Jourdain,
mănâncă tot ceea ce aţi atins?
- Domnul Jourdain... - Întoarce-te cu faţa la public.
Uite aşa.
Domnul Jourdain e un om ce mă fascinează!
- Sunt nebună de bucurie! - Tanti, ai un talent!
INSECTICIDUL SHELTOX
E moartă, domnule.
Aşa e. A murit. Desigur că a murit. Fireşte!
Asta funcţionează întotdeauna cu acest... Cum să...?
Ce au pus acolo, în acest She...
Sheltox!
- Nimic! - Cum nimic?
Nicio veste! Sunt deja 8 zile!
Sunt foarte preocupată de tăcerea asta a lui Gerard şi a Adelaidei!
Da, lasă-mă în pace cu neamurile tale!
Dar e fiul tău!
Şi dacă e în pericol între aceşti ţigani?
- El e singurul vinovat! - Nu ai inimă!
Nu poţi avea totul de o dată. Şi inima, şi problemele!
Oricum, e destul!
Lasă-mă să lucrez! Lasă-mă să lucrez!
Vom vorbi despre sora ta la cină!
La cină!
Şi, de fapt, nu! Îmi strica pofta de mâncare!
Scuzaţi-mă, domnule, nu mergeţi cumva spre Marsiac?
Acolo.
Aveţi noroc, nu-i aşa?
E şi surioara mea cu mine.
Chemaţi-o.
Unde e loc pentru doi, încap şi trei.
Oh, vă mulţumesc!
Repede, repede!
Ce-i asta? O invazie?
Suntem o familie, rude!
Hai, grăbeşte-te!
Hei, voi! Aşteptaţi-mă, băieţi!
Hei, băieţi!
Băieţi, aşteptaţi!
Aşteptaţi! Băieţi!
CYRANO DE BERGERAC
Ernest Boudu
- Unde-i Ernest? - Nu-i aici. Rolul e al tău.
- Nu. - Excelent.
Linişteşte-te! Linişteşte-te!
Toată lumea în culise!
- Sunteţi gata? - Gata!
- Cortina. - Ce?
Cortina!
Doamnelor şi domnilor!
Vă prezentăm acum un fragment
din capodopera Cyrano de Bergerac!
Unul dintre cele mai bune pasaje.
Unul dintre cele mai bune pasaje!
Duelul.
Duelul!
Balada duel...
Balada duelului dintre domnul de Bergerac şi un vagabond.
Ce e asta? Spune-mi, domnule...
- Ăsta e titlul! - Oh, am înţeles.
Aşteptaţi, să-mi aleg rimele.
Aşa, sunt gata.
N-am simţit aruncarea ta graţioasă.
Voi da jos uşurel...
Uşurel!
Jos pe pământ îmi voi lăsa pelerina.
Şi îmi voi scoate sabia!
Mişcările mele sunt agile, pasionale,
am braţul puternic şi ochiul ager precum Scaramouche.
V-am avertizat cinstit,
ca voi face totul ca să vă dobor. Vă lovesc!
Ce urmează?
Primul angajament făcut.
- De ce aţi acceptat provocarea mea? - Taci din gură.
- De ce v-aţi luat de mine? - Să te pocnesc?
Şold? Sau o bucată de aripioară? Ce aţi ridicat în vârful furculiţei?
Am hotărât, chiar aici, în coasta în sfârşit să vă...
E prea devreme... să vă lovesc. Iată!
- Nu s-a terminat. - Nu s-a terminat!
La revedere, prinţe!
Roagă-te, prinţe! Ţi-a venit sfârşitul.
Am parat lovitura dumneavoastră.
Unu, doi, fixez... Trei, resping... Şi la final...
Lovesc!
Bine jucat!
Edmond Rostand!
Bravo!
Atenţiune, atenţiune!
Trenul 947 de la Saint-Sulpis Lorer
în direcţia Avansher
cu oprire în Limoges
are o întârziere de 2 ore!
Nu sunt locuri! Nu sunt locuri!
Aşteptăm cursa viitoare.
Nu e decât una.
Vă mulţumim! Vă mulţumim!
Hei, unde e Adelaide? Lipseşte!
Unde e mătuşa mea?
Dar un pic mai înainte era aici!
Haide, să mergem! Ne ajunge ea!
Haideţi, la drum!
Domnule, vă rog! Da, veniţi!
Deschide-mi uşa, te rog!
Sunt aici!
Un autobuz! Staţi!
Adelaide! Adelaide!
- Da, eu sunt! - Ce-i asta?
E un autobuz! Veniţi!
Haideţi, urcaţi!
În maşină!
Ce s-a întâmplat?
Dragii mei, un cauciuc spart.
Ernest, haide, trage.
- Şi grăbeşte-te. - Să mă grăbesc?
Oare unde sunt?
Ce mama naibii fac!
Ah... Uite!
Mai repede, mai repede. Acolo. Ăla e vestiarul!
Spune-mi pe scurt despre spectacol.
Am rescris din memorie o piesă a marelui Victor Hugo.
Ernani, o versiune prescurtată,
cu prolog, 3 acte cu durata de 3 minute.
- Minunat! - Ce jucăm?
Ernani, idiotule!
Oh, întâmplător, e o problemă.
Am pierdut recuzită.
Maşinistul nostru vă va da tot ce aveţi nevoie.
- Scena e acolo. - Mai repede, mai repede!
Hei, ceilalţi, grăbiţi-vă, suntem deja în întârziere!
Cortina!
Ernani.
Actul întâi. Lumina!
Aprinde lumina, idiotule!
Aprinde-o!
Oh... Francezul!
Ernani.
- Actul întâi. - Doi!
Oh, nu!
Ce-i asta?
Ruleta! Baccara!
Şi aşa va fi tot spectacolul?
- Dar e un cazinou! - Distractiv!
- Tu, pe scenă! - Pariaţi, domnilor!
El e deja aici?
Da, e pe scara de serviciu.
Repede! Deschid!
Uşa se deschide invers.
Continuă.
Bună ziua, cavalere!
Ascunde-mă!
- Dumneata? - Eu.
- De ce? - Degeaba.
Pariurile sunt făcute.
Oh, nu! Din nou!
Alegeţi, doamnă.
Ori punguţa aceasta
ori acest pumnal!
Nu mai pariază nimeni.
Domnule conspirator, tu primul!
Zero!
Ascunde-mă în dulap, te rog.
În dulap!
Uite, aici!
Dar e un şemineu!
- Da. - Aşa să fie!
Thomason!
Ernani!
În cele din urmă, te văd!
- Această voce care spune... - Pariaţi, doamnelor şi domnilor!
- Voce care spune... - Jocurile sunt făcute.
Vocea asta care vorbeşte!
Vocea ta!
Spune-mi. Seara, când adormi şi îngerii îţi vorbesc...
Jocurile sunt făcute.
Când îngerii îţi vorbesc, cât eşti de gingaşa?
Pe când nunta?
- Şapte! - Al şaptelea?
Cât mai repede, sper?
Ah, ai primit pe cineva, să-ţi vorbească în particular?
Da, am auzit totul din acel dulap!
- Cine e bărbatul acesta? - E o puştoaică fermecătoare...
Ce se întâmplă? Ce se aude?
Opriţi muzica!
E în regulă. E o sală de dans.
Ce balamuc!
- Cine e bărbatul acesta? - Interoghează cerul!
Vă rog, domnilor!
Domnilor, faceţi jocurile!
Nu e posibil! Nu mai pot continua în aceste condiţii!
Destul!
Cortina! Cortina!
Margarita! Contez pe tine că vei fi destul de energică,
şi-i vei aduce imediat înapoi pe aceşti doi nebuni!
Oh, da.
Aş merge cu tine, dar am o problemă de afaceri.
De ce? Ceva nu merge?
Ştii foarte bine ca noul meu insecticid e un somnifer,
şi că a mea "moarte a şobolanilor" adoarme toţi şobolanii cartierului.
Dar în timp ce dorm, nu mai pot mânca altceva.
Nu mai spune! Foarte amuzant!
Aşteaptă, pachetul meu.
- Ei bine, ce mai e şi asta? - E pentru micuţ.
Grăbeşte-te altfel ai să pierzi trenul.
Mi-e aşa de foame!
Nici stomacul nu mi-l mai simt.
Asta înseamnă să-ţi faci meseria, copiii mei.
Asta vom încerca s-o rezolvăm după spectacol,
în timp ce aşteptam elita din Saint-Albanes.
Domnule duce, eşti gata?
- Ah, "voi conduce..." - Nu te obosi.
Pe scenă! Cortina.
- Unde? - Cortina, imbecilule. Cortina.
- Aşa trebuia să fi spus. - Ernest, du-te.
Ah, voi câştiga...
Aşteptaţi să spun.
Ah, voi...
- Ce succes! - Dar n-am spus nimic.
- Le-a plăcut. - Ce? Mă duc înapoi.
Ah, eu voi domni, am 20 de ani.
Sunt purtat de aripile tinereţii şi iubirii!
Capitala mea, tu mă aştepţi!
Soare pe steaguri, mulţimi gri.
Oh, întoarcere! Întoarcere triumfală!
Parfum de castane pe Champs Elysees,
pe unde voi trece călare pe cal!
Mă va aclama îndelung, acest Paris izolat!
Toate armele vor fi pline de flori!
Credeţi-mă când spun că dacă Franţa se va lăsa sărutată pe buze,
atunci Parisul te va iubi.
Paris, aud deja clopotele tale!
Mamă...
Paris! Paris!
Văd deja în apele tremurătoare ale Senei,
cum Luvrul îşi oglindeşte acoperişul.
Totul e bine?
Şi voi, voi, ce aţi prezentat armele tatălui meu...
Şi tata?
Şi voi, cei care i-aţi prezentat armele tatălui meu
pe zăpadă şi pe nisipuri galbene,
soldaţi bătrâni...
E pentru mine?
Deja simt pe mâinile lor lacrimile voastre.
Paris! Saint-Helena!
E mama mea! În seara asta...
Schonbrunn!
Vă rog să mă iertaţi... Sunt un pic obosită.
Cât de mult vă înţeleg! Nu staţi să mâncaţi cu noi?
Nu, nu, mulţumesc, Sunt foarte extenuată.
Toate astea sunt prea mult pentru mine!
Îmi imaginam puţin diferit micul dumneavoastră grup.
Soţul meu mi-a prezentat un alt tablou!
Emil a crezut întotdeauna că sunt ridicolă!
- Bună seara, Adelaide. - Bună seara, Margarita.
Bună seara, vulturaşul meu!
Toate cele bune, domnişoară.
Eşti atât de fermecătoare!
Bună seara, doamnelor şi domnilor!
Toate cele bune, mamă.
- Oh, Gerard! - Da?
Ce proastă sunt! Am uitat să-ţi dau asta!
Mulţumesc, mamă.
- Foarte drăguţ. La revedere, mamă. - La revedere, dragul meu.
- La revedere tuturor! - La revedere, doamnă.
Două sticle de Beaujolais.
- Bine, domnule. - Nu, una!
O sticlă.
Repede, repede!
Şi acum vom juca "Poftă bună, domnule".
Şosetele mele!
Anulează Beaujolais-ul.
Oh, cât e de grozav!
- Ce e asta? - Nu atinge!
Şi asta... Asta se poate, da...
Oh, cum ne mai distrăm! E minunat!
Toximit, Toximit!
Mulţumită binecunoscutului meu produs
nu doar acarienii şi moliile!
Vor dispărea definitiv!
Datorită dragului meu Toximit!
Toximit!
Toxi... Toximit!
Numai asta aud!
Această companie îşi face o publicitate extraordinară.
Dar noi nu producem nimic!
Şi ce dacă? Nu contează. Publicitatea înseamnă ceva.
Nu se adresează paraziţilor, ci publicului!
Cu toate astea, mai sunt şi alte slogane minunate!
Insecticidul Toximit e de neegalat!
Da.
Sau, de exemplu...
Un pic de Toximit şi moliile vor dispărea!
Moliile vor fi ucise cu un pic de Toximit!
Un pic de Toximit şi moliile vor dispărea.
- Desigur. - Trebuie găsit ceva mai bun.
Cred că e dificil.
M-am gândit...
Dacă îmi permiteţi, am o mică sugestie.
Spune.
Cu un pic de Siseron gândacii vor fi maro.
Da, eşti un mare idiot!
- Gândacii de bucătărie sunt întotdeauna maro! - Sunt negri, domnule!
Negri sau maro, e acelaşi lucru!
E o falsă problema. E o chestiune de culoare!
Te rog să nu faci faţă asta!
Eu nu fac asta. Şi am de ce!
Toţi m-au părăsit... Clienţii, familia...
Eu... Ai ceva veşti?
Soţia mea a plecat de cinci zile!
Iar eu sunt în căutarea unui slogan!
Asta-i minunat! Asta...
Bine... Uite.
Hai să încercăm.
Folosiţi Siseron şi gândacii îşi vor lua zborul.
Asta nu le va spune nimic. Toţi vor fi confuzi.
Ne vom gândi mâine!
Şi, asta face 15 sute de franci.
Da, 15 sute de franci noi.
Cum adică! Asta am spus şi eu!
Fac 150.000 de franci!
Au fost plătiţi?
Mulţumesc. La dispoziţia dumneavoastră.
Ei bine, asta-i prea de tot!
Nu numai că au dispărut, acum mai semnează şi cecuri!
Şi poftim explicaţie. O carte poştală. "Nu vă faceţi griji. Totul e bine!"
E bine! Ce? Incredibil! Trebuie să facem ceva!
Să le oprim, până nu se întâmplă o catastrofă.
Trebuie să-i găsim. Dar cum?
Poate e timpul să merg la poliţie, nu?
Dacă îmi permiteţi, am o mică sugestie.
Bine, spune-o.
În această dimineaţă am primit vederea asta.
Şi ce dacă?
A fost expediată din Clerjus de Correze.
Ei şi ce? Au plecat deja de acolo!
Ei bine, turneele astea mici se fac în mai multe etape.
Şi?
Cred că dacă scotocim regiunea,
îi vom putea găsi uşor.
Bine.
Atunci, să-i căutăm!
Asta e, o s-ajungem!
- Vrea cineva? - Da, eu.
- Eşti fericită? - Da.
E frumoasă viaţa de artist!
Hei, nu a mai rămas prăjitura?
Partea bună a existenţei noastre e libertatea.
Minunată libertate a naturii,
care nu mai are nevoie de promovare.
- Vă înţeleg, domnule. - Brânza mea!
Cine mi-a furat brânza?
Ea e!
Mărturisesc. Da, eu am fost!
Copilării! Simple copilării!
Vedeţi, doamna Durand, în profesia asta nu te plictiseşti niciodată.
Distracţie permanenta, fără griji...
nevoia continua de a te feri
de sedentarismul total.
Suntem oameni simpli, modeşti...
idilici.
În timp ce ceilalţi se grăbesc.
Ăştia au noroc!
Poate vreţi să ne oprim
să bem ceva răcoritor?
Nu e timp! Trebuie să-i găsim.
Ascultă! Mă asculţi?
- Deci. Am făcut... Brigoille? - Făcut.
Brigoille, făcut. Saint-Christophe?
- Făcut. - Saint-Christophe, făcut.
- Shabrak? - Făcut.
Shabrak, făcut.
După Shabrak, Saint-Quentin?
Încă prea mult somnifer.
Vezi, acum i-am prins!
Să mergem direct acolo.
Domnule! Domnule!
Vă rog, cum ajungem în Laffage-sur-Lirette?
Nu înţelege.
Vă rog, cum ajungem în Laffage-sur-Lirette?
Păi, da!
O luaţi...
pe acolo!
Pe drumul ăsta,
pe după ultima casă...
- La dreapta. - Pe acolo?
E simplu! Nu puteţi greşi!
Aţi putea scurta prin pădure,
pe mâna stângă.
Drept pe lângă ferma lui Dofeme.
Ăla e drumul spre Marsilia.
- Da. - Acolo,
sunt trei drumuri.
Luaţi-o pe primul.
Exact cum faceţi la dreapta,
cum priveşti la cel din mijloc.
Ei bine, bine, şi?
Faceţi de două ori
la stânga
apoi ajungeţi acolo unde e un gard de sârma ghimpată,
deşi este o ruşine că l-au pus înapoi!
O să ajungeţi direct
şi fără să înconjuraţi în Laffage-sur-Lirette!
Nu puteţi greşi!
Leo!
Dar unde-o fi?
Leo! Leo, unde eşti?
- Sunt aici, domnule. - Ce faci aici, cu picioarele în apă?
- Asta e uşa, domnule. - Ieşi de acolo cât mai repede.
Oh, ţânţarii ăştia! Dacă aş avea Sheltox...
- Oh, domnule... - Oh, ce mă fac? Haide.
Acum ce-i?
- Luminile au ars toată noaptea. - Şi ce-i?
- E bateria. - Bateria?
- Da. Sigur. - Şi acum?
Sheltox, Toximit, fac acumulatorul! Deci?
- Păi, e... - Da, bateria.
Anunţ!
"Astăzi, după masa de prânz
are loc inaugurarea noii
săli de festivităţi a comunei
cu participarea celebrului...
Beauminet, a doamnei Fanny...
Beauminet, a domnişoarei Suzy...
Beauminet şi a întregii trupe
de mare clasă
mondială a domnului Deplantan
din Fayolle, primarul
din Laffage-sur-Lirette...
Consulul Romulus...
Preţul biletelor va fi accesibil pentru toate buzunarele.
Reprezentaţia va începe în jurul orei 15:00.
Toţi sunt invitaţi."
Priviţi!
Scuzaţi-mă, domnilor. Scuzaţi-mă.
Dar nu e gata!
Prostii! Câteva găuri de astupat.
- E inaugurarea! - Inaugurarea, inaugurarea!
Asta nu e un motiv!
Veţi vedea, totul va fi bine!
E cea mai bine echipată sala de festivităţi de pe coastă.
Culise, rampa, contrast, lumina... Toate!
- Da, e cât un castel! - Ei bine, nu aşa de mare, dar oricum.
- Domnule Beauminet! - Faimosul Beauminet.
Ascultă, domnule renumit Beauminet,
am auzit că aveţi de gând să jucaţi piesa mea, Romulus,
drama romană în versuri, în costume medievale?
Domnule Primar, dumnevoastră aţi scris piesa, dar eu sunt cel care o pune în scenă.
Veşmintele nu te fac călugăr. Ceea ce ai de spus contează.
Cofraje.
Cum! Peretele nu e gata încă?
Oh, dar e inaugurarea!
Inaugurarea! Şi acustica? Ce faceţi cu ea?
Cu acustică! Da! Taci!
Linişte!
Se va face.
Nu, e imposibil!
Consulul Romulus în armura, lucrul ăsta e un nonsens!
O s-o redenumim "Detectivul Romulus". Unde e cabina mea?
- În curte. - În curte...
E încălzită!
Oh, Masilia, cât eşti de frumoasă!
- Masilia, sunt sclavul tău! - Eşti nebun? Asta nu e în text.
Îi poţi lua inima lui Ernestus!
Lasă-mă să plec! Ce-i cu tine?
Fanny, nu mă părăsi. Am înţeles totul!
Privirile tale, avansurile tale!
Nu ai înţeles nimic. Eşti nebun?
Lasă-mă să-ţi spun că...
Uite ce e, du-te şi te tratează, până nu te prinde aici Beauminet!
Ştii, nu mă tem de el!
Îl cunoşti doar! Când e furios, e ca un taur!
Haide, ieşi afară!
Beauminet!
Renumitul Beauminet printre vaci, găini şi raţe!
Aşa-i la ţară.
Acolo e camera dumnevoastră. Acolo, acolo.
Ei bine, ne-am ars!
Ernest, unde eşti?
Ce palat!
- Ce-i cu tine? - Cu mine? Nimic.
20 de minute. Mai putem repeta.
Da! Hai să repetăm pe scenă.
Nu, nu... Aici vom fi mai liniştiţi.
- Aici? - E mai bine.
Aşa crezi?
Bine... Să-i dăm drumul.
- Să-ţi fie de bine. - Mulţumesc.
Haide, scena principală. După întoarcerea din Cartagina.
Dar iată-l şi pe Romulus şi alaiul sau!
Oh, ceruri... Soţul meu!
Măi să fie! Ce-i cu tine?
Unde-i pajul? Unde-i Ernest?
Oh, ne descurcăm şi fără el.
Tu vei spune şi replicile lui.
Nu ai nimic de pierdut.
Dimpotrivă.
Dar iată-l şi pe Romulus şi alaiul lui.
Oh, ceruri... Soţul meu!
Oh, micul meu paj!
Pajul e dulapul.
Viaţa ta e în pericol!
Ascunde-te de sângerosul meu soţ!
Te duci spre dulap.
Haide!
Deschizi uşa.
Deschide uşa! Uite-aşa!
Ai ceva?
Da. De la emoţii.
Ai înţeles? Deschizi uşa!
Şi o închid.
Reluăm.
Nu e necesar, am înţeles.
Vino aici.
Deschideţi-mi, doamnă!
Soţul tău credincios s-a întors din ţara necredincioşilor!
Domnule!
Am pierdut cheia!
Fir-ar!
Nu crezi că aş putea rupe această uşă?
- Dar asta nu-i uşă! - Care-i diferenţa? Repetăm doar!
Pajul!
Gărzi!
Spada mea!
Uşa e închisă? Deschide-o!
Haide.
Uită-te!
Noua mea rochie!
Asta e!
- Excelent! Minunat! - O voi lua de la capăt.
Nu crezi că e timpul...
Bine, costumul meu.
- Lasă, ţi-l dau eu. - Excelent.
Un personaj roman îmbrăcat în cruciat.
Coafura a la Titus.
Un nou val!
Ce înseamnă asta?
Ernest?
În camera mea?
În dulapul meu!
- Ce cinism! - Dar ascultă...
Ce cinism!
Ah, ticălosule!
- Îţi arăt eu! - O să-ţi explic! Să-ţi explic!
Ce se întâmplă?
Aţi căzut foarte bine. Repeta piesa dumneavoastră.
S-au pus bine pe lucru!
Cât realism! Ce artist!
Are dreptate! Cum o spui, asta contează!
Ajutor! Domnule, vino repede!
- Veniţi, o să-l ucidă! - E pe bune?
- Mai repede! - Domnule primar!
- Ce este? - A venit prefectul!
- Prefectul? Repede! - Mai repede. Mai repede!
Scena principală! Nu, nu e bine.
Ai pregătit o plăcută pentru anunţarea publicului?
- Nu mai e niciuna! - Trebuie făcută, bătrâne!
Uite, poate asta se potriveşte?
Eşti bolnav? Pe asta am cerut să fie pusă fotografia sălii.
Da, da. Dar puteţi scrie pe verso.
Oh, nu e rău! Haide.
- Domnule! - Da.
- Publicul e deja în sală? - Da, veniţi aici.
E plină!
DETECTIVUL ROMULUS Dramă romană
Îmi permiteţi?
Ai înnebunit? E goală.
Ce vrei să spui? E plină ochi!
Cu renumitul Beauminet
Îţi baţi joc de mine! Nu e nimeni!
Sunteţi aşa de lacom?
- Ce spui? - Oh, mă scuzaţi, domnule primar.
Cortina! Lasă cortina!
Muzica! Muzica!
Staţi jos!
Pălăria! Pălăria!
Pălăria, domnule!
Pălăria!
Domnule primar, ăsta-i discul pentru a produce sunete.
Ăsta e cloncănitul de pui. Ăsta, sunetul copitelor cailor...
Ăsta e pescăruşul. Eu nu mă pricep. Faceţi-o singur.
- O voi face. - Doar nu le amestecaţi!
Nu vă fie teamă. Îmi cunosc piesa.
Gata? Începem!
Gerard!
Ceasul solar bate ora două!
Ora două a sunat de mult deja!
Ah, şi un sfert.
Dormiţi, cetăţeni, dormiţi!
Strajă veghează!
În Roma, pe pod totul e liniştit!
Uite că podul a fost coborât.
Ştiţi, astăzi a fost uns.
Hei, voi din turn? Totul e calm?
Ei bine, atunci, puteţi ridica podul.
Dar iată că, toţi se trezesc!
Toate renasc în cetate!
- Hai mai rapid, Jean-Paul! - Hai, trage!
Există schimb de impresii...
Mai cu inima, prieteni!
Uitaţi cum, mâna de la mâna romanii sau pus pe treabă!
La picioarele tale, Masilia, e sclavul tău Marius!
Ridică-te, Marius!
Soţul meu, Romulus,
a plecat acum 30 de ani pentru a cuceri Cartagina.
Se poate întoarce mâine!
Nu trebuie să te găsească la picioarele mele!
E un roman!
Ştiu că el e nemilos şi că nu vrea să te împartă.
E arogant şi gelos, ne va ucide cu siguranţă!
După care se va sinucide! Ce vom mai face noi trei,
- atunci când vom fi morţi? - Rândul tău!
Ce vom mai face noi trei, atunci când vom fi morţi?
Haide!
Adelaide?
Adelaide!
Stăpână! Am veşti plăcute inimii tale!
Romulus a apărut! A revenit învingător!
Deja!
30 de ani mai târziu!
Din nou vom fi sclavi!
Ascundeţi-vă, trădătorilor!
În pod sau în pivniţă!
Soţia mea! Soţia mea!
- Centurion! - Masilia!
- Mai repede! Urcă în turn! - În turn?
- În turn! - În turn!
În turn! Am fugit!
Sunt rupt, doamnă, dar voi merge oricum!
Am fugit! În turn!
- Am fugit! - Haide!
- Mă ridic! - Ridică-te!
Dacă aş putea!
- Atunci zboară! - Am zburat!
Nu! Alunec!
Tu, servitoarea mea credincioasă!
Urcă şi tu în turn!
- Eu? - Tu!
- Îmbrăcată aşa? - Îmbrăcată aşa.
- Dar pe unde? - Pe unde vrei, haide!
- E un ordin! - Mă duc, stăpână!
Nu vezi nimic de acolo?
Romulus a apărut!
Adio, comoara mea!
Casă, inima şi trupul tău!
Numai ieri au fost ale mele!
Dar acum, vai,
schimbare de decor!
Oh, tu, servitoarea mea credincioasă!
Nu vezi nimic venind?
Văd doar un nor de praf!
Dar în spatele lui e o întreaga armată!
Aud deja huruitul căruţelor
şi sunetul copitelor de cai!
Şi sunetul copitelor de cai!
Domnule primar! Galopul cailor!
- Oh, da, chiar! - Sunetul copitelor cailor!
Galopul cailor!
Şi chiar de tren!
Nu e cea care trebuie!
Vedeţi, poate să se fi oprit să se uite la cai.
Hei, am obosit!
Lasă-mă în pace! Puneţi totul la loc!
Câta disperare!
Ce delir!
Romulus nu ar trebui să supravieţuiască!
Dar cum să facem asta?
Cum? Am găsit. Otravă!
- Cine ţi-a dat-o? - Un prieten loial!
Un prieten credincios!
E acolo, l-am văzut!
Am să-i fac un semn!
Vine, e aproape aici!
Excelent.
Oh, Brutus, prietenul meu preferat!
Mi-ai adus otrava ce o aşteptam?
- Otrava, bunicule? - Vârsta mea? 68.
- Nu, otrava! - O otravă! Otrava!
Ei bine, ai otravă ce o aşteptam?
Otrava? O clipă! Imediat o vei primi!
Repede, repede! Un flacon, o cutie, o sticlă!
Ceva, repede!
Nu, asta nu merge!
- Ia asta. - Ah, mulţumesc.
Uite otravă ce o aşteptai.
- Bravo, Brutus! - Nu va da greş!
Asta?
Insecticidul Siseron contra muştelor şi paraziţilor!
- Ei bine, e doar o reclamă! - Ştiai asta?
Nu, dar poate că funcţionează?
Radical! Da, da! Radical!
Şi ucide, de asemenea, şi ploşniţele?
Da, pe toate, le ucide pe toate!
E fiul meu!
Din ţinuturi îndepărtate s-a întors Romulus cuceritorul,
mergând înaintea faimoasei sale legiuni!
Melo! Ce-i cu tine? N-ai putut să te îmbraci în roman, ca toată lumea?
Aşa m-am şi îmbrăcat.
Minţi! Uită-te la ceilalţi!
Cum mă bucur să fiu din nou acasă!
Repede, încuie uşa în urma mea!
Sunt urmărit de cartaginezi!
- Fiul meu! - Mamă!
Asta e soţia mea!
Spune-ne despre isprăvile tale!
Am fost 300 şi am mers în nord.
În stânga mea, Polux, în dreapta, Castor.
La 100 de metri înainte mergea Vespasian,
singur în carul lui, acoperit de armură.
Când brusc inamicul...
Scuze... Inamicul surprins...
A sărit drept în faţa oamenilor mei.
Scuzaţi-mă, doamnelor şi domnilor!
Asta-i bună!
Acest lider a fost umflat...
Asta e sora mea!
Uitaţi-vă la ea, uitaţi-vă!
Când tu te luptai pentru Pompei,
Masilia te-a înşelat cu Marius
în faţa ochilor noştri!
În această zi măreaţă
trompetele sună!
Marius!
Te iert.
Mai mult, nu te vei mai ascunde în dulap, nenorocitule!
Pe fata ta, prietene,
îmi place să văd zâmbetul ăsta!
Să fie întotdeauna!
Masilia!
Oh, Domnul meu!
Eu sunt soţul tău!
Cu pulberea Siseron!
Nu, e de nesuportat!
Pentru motive de onoare a numelui ce ţi l-am dat dat,
vino în braţele mele, soţia mea!
Vă iert pe toţi!
Fericirea ta mă face fericit, Marius!
Vino aici!
Aici! Aici! Şi mie!
- E adevărat că ucide tot? - Ucide tot! Tot!
- Nu e periculos pentru legume? - Nu, nu, deloc.
- Nu dăunează pământului? - Nu.
- Notează-mă cu 1 kilogram. - Şi pentru mine 40!
Notează, notează!
Notează. 10, 10, 40...
Romulus, actul de-al doilea.
Foametea!
Muzica!
Opriţi-vă!
Pentru a sărbători întoarcerea mea în munţii Palestinei,
aş dori să marchez această mare zi!
Pregătind un festin!
Nu, stăpâne, nu a mai rămas nimic!
Nu mai e nici vin!
Nici iepuri, nimic!
Nici pâine nu mai e!
De la Roma la Salamina, peste tot e foamete!
Acum, ce se va alege de noi?
Ce se va alege de noi?
Sărăcia e un lucru nobil.
Dar ce se va întâmpla cu noi, dacă nu mai e nimic pe masă?
- Grădina? - Arsă.
- Gospodăria? - Nu produce nimic.
Tifosul ne-a ucis toate păsările.
De peste şase luni, stăpâne, nu mai e niciun pui!
O altă mare problemă.
Din cauza acestei foamete teribile paraziţii se înmulţesc!
Contra paraziţilor, Siseron!
Nici pui, nimic...
Nici masculi sau femele...
Nici... Nici... Nici puişori, nici pui...
Nici ouă...
Ei, continuă!
Nu ne-a mai rămas decât să-l mâncăm pe bietul câine Vespus...
Care a slăbit mâncat de purici...
Contra puricilor, Siseron!
- Tată! - Emil!
Ultima porţie de lapte...
a mâncat-o porcul, care nu mai avea lapte.
- Şi vaca? - Mâncată!
- Şi fiul meu? - Timp de şase luni nu l-am văzut...
- Domnule primar, vă rog. - Nu! Eu nu sunt primarul!
- Un zumzet de albine făceau... - Gândacii de bucătărie...
Pentru gândacii de bucătărie, Siseron!
E pur şi simplu imposibil! Trebuie să-l scoatem afară din sală!
- Da, domnule primar! - E un scandal.
Bravo, Beauminet. Trăiască Siseron!
Pleacă, domnule. Distrugi spectacolul! Ieşi afară!
- Îi împiedicaţi să joace! - E familia mea!
- Vino aici! - Nu se poate!
- Vino aici! - Nu!
- Opriţi-l! - Nu-l lăsaţi!
Nu mă puteţi opri să-mi îmbrăţişez familia!
Opriţi-l!
- Opriţi-l! - Sunteţi primarul?
Siseron!
Primarul!
Şi unde e domnul primar?
Bravo, Beauminet!
Ce mai publicitate!
Siseron, insecticidul campion!
Datorită lui Siseron problemele tale vor dispărea!
Siseron, insecticidul campion!
Ce faceţi? Incredibil!
Siseron...
Opriţi-vă!
Peruca mea!
Domnule primar? Unde sunteţi?
Alarmă! Aveţi grijă! La atac!
Mingea! Mingea!
Nu l-aţi văzut pe domnul primar?
Nu va mai agitaţi, ascultaţi liniştea aceasta!
E liniştea serii care începe!
Daţi-l jos! Tata e foarte nervos pe noi!
Ah, nu, nu! Tată, vin eu la tine!
Îngeri neprihăniţi coborâţi din cer!
Ridicaţi-o! Nu mai faceţi asta!
Sunteţi primarul?
Oh! Aşteptaţi-mă! Salvaţi-mă!
Unde e primarul?
V-aţi rănit?
- Domnule! - Ce este?
Aruncaţi o privire!
Aici.
E o muscă?
Nu vă mişcaţi.
- Nu e o muscă? - Nu vă mişcaţi!
Ce e? Ah, da! Cred că e de la somnifer!
Turneele Durand-Beauminet ROMULUS - Dramă-insecticid
SFÂRŞIT
Traducerea şi adaptarea mytzu74