UN SOARECE PRINTRE BARBATI
Ei, ai venit?
- Ai venit, Marcel? - Taci din gura.
- Nu poti s-o rezolvi? - Cred ca e indoita.
- Esti sigur? Te-am rugat ceva... - Da, bineinteles.
Daca nu functioneaza, nu e din vina mea.
Trebuia sa aducem arzatorul.
Niciodata. Imi aduce aminte de fabrica.
Tu nu vrei sa fii la fabrica, iar eu nu vreau sa fiu la inchisoare.
Oamenii se pot intoarce acasa in orice moment. Nu cred ca le-ar place sa ne vada aici.
- Da-mi un ragaz. - Din partea mea... Dar asta nu va duce nicaieri.
Abia de ne castigam benzina pentru intoarcere.
Nu vrem sa ne imbogatim. Asta-i treaba lui Napoleon.
Daca ma intrebi, asta e o chestiune de perseverenta.
Dar gasim din ce in ce mai putini bani.
Bancile nu ne sunt de ajutor cu conturile lor mici.
- Si nu uita sa nu te iei de banci. - Asa merg lucrurile astea.
Nu putem forta oamenii sa-si tina banii acasa.
Dar putem face lucrurile diferit.
Si cum ai vrea sa faci? As putea sa stiu si eu?
Cu un pistol in mana, la banci. Acolo sunt grosul banilor, in zilele noastre.
Ai innebunit complet?
- Esti in toate mintile? - Bineinteles.
Doar merg pe strada cu banii.
- Ce s-a intamplat? - Nu jefuim banci.
Doar sa dorm sau sa fiu nebun sa fac asta...
...dar nu mai vreau sa aud prostia asta.
Vreau sa plec. Meriti o lovitura in cap.
Suie.
Nu a fost o zi buna sa discutam despre viitor.
- Suna-ma peste trei sau patru zile. - Poate te sun mai devreme.
Un locusor pe care am pus ochii. O stiu pe casiera.
Ar face orice pentru mine pentru ca ma adora.
Nu e timpul pentru un somnisor?
Razi, da. Dar nu esti impotriva unor bancnote, nu-i asa?
Nu. Odihneste-te si vise placute. 'Te adora', nu-i asa?
- Cum a mers treaba la Elysée? - Ca intotdeauna. Toata lumea a venit.
Si cand e cazul, presedintele isi pastreaza nasul curat.
Dar m-a luat deoparte o secunda... Si mi-a zis: Dragul meu Ravet...
Ce ti-a spus?
Mi-a zis: S.U.A.... liniste...
- Mi-a spus: Avem Amerca in buzunar. - In buzunarul cui?
N-am idee, dar o sa-l intalnesc din nou.
- Aveti asa o slujba ca lumea. - Munca multa.
Si intotdeauna lucrati noaptea. Lucreaza vreun coleg de-al dvs in timpul zilei?
Ar fi imprudent... Vreau sa zic, toata lumea e pregatita.
Daca ma cauta cineva la telefon, nu sunt aici.
Nu mai pot deschide nici casa mea.
- Agnčs. - Tata.
Buna, dle Blanchet.
- Buna, draga. - Buna, iubito.
- Pari obosit. - Sunt terminat.
Conferinta a tinut toata noaptea.
Mi-am dat demisia de cinci ori. Seful m-a implorat sa nu plec.
Iar acum tot nordul e al meu.
Toate masinile care se vand din vest pentru est, trec pe la mine.
Si, firesc, lucrez cat doi acum.
Asta inseamna ca nu mai trebuie sa facem economie la nimic.
- Pot sa umplu cada? - Cu sare de baie.
- Chiar vei face rost de bani multi, tata? - Da, iubito.
Cel mai bun lucru in viata este sa muncesti mult si sa fii cinstit.
Ai auzit?
Am traversat un drum lung. Am fost la cheremul valurilor.
Am supravietuit multor furtuni, dar intotdeauna am invins.
Asa cum zic intotdeauna: Intai munca.
Nu vii incoace? E gata baia.
Ai dreptate. Banii trebuie cheltuiti.
Vom aplica planurile mele pentru casa.
Asa este. Ganduri mari. Vreau granit roz pentru camin.
Iar pentru camera noastra, vreau un tapet ca lumea. Ceva scump.
O sa dublezi devizul.
L-am facut in dimineata asta. Vrei sa arunci o privire?
Arata-mi. Bine. De acord cu totul...
Trei milioane sase sute... Asculta, niciodata...
Dar ai fost de acord cu totul: biblioteca, caminul, camera lui Agnčs.
- Tot timpul ai spus ca e in regula. - Am spus si eu asa.
Nu esti cinstit sau nu esti atent la ce spun.
- Credeam ca e doar o idee. - Ideile pot fi puse in practica.
Nu toate.
In sanatatea noastra.
- Nu, pentru rabdarea ta. - Acesti oameni saraci.
Nu sunt oare o mare povara? Pacientii tai.
Saptamana trecuta ti-ai facut griji in legatura cu... Imi aduc aminte cine.
- Asteapta un moment: 37. - Ce memorie!
In calitate de casiera, am memoria cifrelor.
Bine, numarul 37?
37? L-am operat aseara.
Glumesti. Spune-mi.
Am intrat in sala de operatie...
Era pe masa... Arata bine, puls 37, tensiune arteriala 14/18.
La stanga, anestezicul: in regula. La dreapta, sora chirurgicala: in regula.
Contact, masina, bang... Totul a mers bine.
Am atacat. O incizie...
Fii atenta.
O incizie deasupra burtii... Superficiala, dar curata... Disectie...
Asculta-ma. Disectie...
Disectia burtii si o usoara atacare a peritoneului.
Dar sa vorbim de tine. Cum merge magazinul tau?
Cele mai vandute, asa cum zice dl Dufour, sunt neglijeele. Astea produc bani.
O marfa foarte delicata.
O miscare gresita in pat, o miscare brutala, si totul se duce de rapa.
- Alti 25.000 de franci. - Nu-i posibil!
Dufour este un apropiat al Champs-Elysées.
Uneori, am o cifra de afaceri de aproape 2 milioane de franci.
Iei unele precautii, nu-i asa?
- Impotriva cui? - Hoti, banditi, oameni necinstiti...
Esti la fel de suspicios ca dl Dufour.
De doua ori pe zi, el ia banii din casa.
Cu banii intr-o geanta, si cu un revolver in alta.
- Te plictisesc? - Ma gandeam la revolver.
Nu-mi place asta. Se intampla atatea accidente.
Dufour nu pune gloante in el.
Ce suflet bun! Ii place sa joace feste.
Da? Cine-i la telefon? Un moment.
- E pentru tine. - Incep sa ma satur.
- Cine e? - Directorul.
Alo, eu sunt. Eu sunt, Marcel.
O ocazie nemaipomenita. Doua milioane de franci vechi. Stiu exact cum si unde.
Interesanta informatie, dle, dar de la cine vine?
Casiera. Ma adora. E cazuta in freza dupa mine.
Scapa de ea imediat.
Amintiti-va de cuvintele care au fost, dle...
- Inchide aia. N-aud nimic. - Nu e nevoie sa urli la mine.
Nimic. Vorbeam cu sotia.
Ai o sotie. Asta te face foarte sever cu ceilalti.
Nicio problema, dle. O afacere stabila, zece ani de recomandari...
...cu speculatii aventuroase.
Incearca sa intelegi. Trebuie s-o duc acasa. I-am promis.
Sigur, dar n-o atinge.
Nu o sa-i spui totul despre noi. Jura.
- Dar daca iti spun... - Jura.
- Jur. - Bine. E mai bine asa.
Si salutari sotiei. Buna seara.
Doctore! Mergem?
Din pacate, am un pacient cu simptome alergice...
Dar ce-ai de gand cu mine? Alaltaieri am simtit o durere aici.
E mai rau decat o alergie. As putea sa mor din asta.
Mergi sa ma pui la raze.
Nu ma lasa aici, doctore! Nu poti sa faci una ca asta...
- Un ultim pahar? - Sunt grabit si am jurat...
Nerabdatorule!
Uita-te!
Ma intorc imediat.
Jura, Marcel!
Cel mai nou model Dufour.
Ce zici de asta? Rafinat, nu?
Radiografia dvs e buna.
Spune-mi Catherine.
Intinde-te!
- Scoate-ti pantofii. - Nu, nu vreau.
Niciodata nu fac asta cand sunt cu o pacienta.
Esti un original. Imi inchipui multe.
Un doctor e altfel decat ceilalti. Stai incaltat...
- Ce s-a intamplat? - Delirium.
N-ar fi trebuit sa beau.
E ereditar. Amandoi parintii au baut.
Am strangulat deja cativa pacienti.
Trebuie sa beau un ceai calmant.
- Sa chem doctorul? - Mai bine un taxi.
Alo, taxi? Str. Bois de Boulogne nr. 50, Neuilly.
Va fi aici in trei minute.
Esti o figura. Nimic nu-ti scapa.
Un om adevarat sta calm totdeauna.
Asta e!
- Vine taxiul imediat. - Va astepta.
- A ajuns deja. - E in regula.
Asta nu se poate...
Jura, Marcel.
Draguta si desteapta. Ea trebuie sa fie.
Si iata si omul ei de paza.
Rotita.
Nu vad decat o fata.
Doua minute si 45 de secunde, nu-i rau!
- Ce cauti aici? - Ma uit.
Continuati. Sau tip...
- E nebuna. - Mai bine ati fi atenti...
O omor...
Atentie. O miscare gresita si arunc asta pe geam.
- Ce naiba vrei? - Vreau sa vad ce faceti dupa asta.
- Cred ca mai bine ai pleca... - Tip, sa stiti...
Bine. Iata ce vom face.
Iti aratam totul, dar trebuie sa te porti frumos.
Si sa tac din gura. Promit.
Nu o pierde din vedere si ai grija sa taca.
- Un expert. - Taci din gura.
- Bravo, bravo! - Destul! Gura! Stai jos!
- Ei? Iti place? N-a fost amuzant? - Maret.
Mustata te imbatraneste putin, dle Blanchet.
Chiar daca este bine prinsa. Deoarece e falsa, bineinteles.
- Cum vine asta? O cunosti? - Nu, deloc!
Dar ea te cunoaste. O omor.
N-aveti de gand sa stati aici!
Are dreptate. Grabeste-te!
Cum de ma cunosti? Cum e posibil asa ceva?
- Maine, la ora cinci, la bar. - Nici vorba.
Vreti ca sa-mi amintesc?
"Au venit doi, dle comisar. Pe unul il cunosc. Il cheama dl Blanchet."
De acord. La ora cinci, daca vrei tu. Dau nici un minut mai mult, ai inteles?
Voi doi. Iti stie numele. Nu e o nebuna, cred.
Nu e ce crezi tu.
- Suferi de amnezie? - Nu e nimic in neregula cu memoria mea.
Oricum, trebuie sa ne debarasam de ea.
Intai si mai intai: fara violenta.
Si in al doilea rand: vreau sa stiu cum ai sa procedezi in amiaza mare.
Am timp pana maine sa ma gandesc la asta. Eu o sa ma duc primul.
348.000 si ceva maruntis. Acum tu. Geanta.
- La naiba. Geanta. - N-o ai la tine?
Era plina de bani.
Mi-ai dat-o, ea mi-a spus pe nume...
- In cazul asta trebuie sa ne intoarcem. - E greseala mea, eu trebuie s-o repar.
Stai o clipa. Impartim banii, asa ca impartim si riscul.
Daca o facem impreuna, asta nu inseamna ca vom primi o condamnare mai mica.
Ticalosii. La mine acasa.
Totul. Au luat totul.
Politia? Va sun in legatura cu un jaf.
Da, la mine acasa. Léon Dufour.
Sunteti rapizi. Abia am inchis telefonul. Ati fost informati prin radio?
Asa e, Mathieu.
Ce credeati? S-au schimbat timpurile. Totul e electronic acum.
- Aveti un buletin de identitate? - Ar trebui. Ei, nu face nimic.
Domnilor, casa mi-a fost jefuita. Nu e placut.
- Stati. N-ati atins nimic? - Nimic.
Am mers de la usa la seif si v-am chemat imediat.
Verifica seiful cu domnul de fata. Eu caut indicii.
Uitati-va la mine... Aveti grija cum pasiti...
Acum uitati-va bine. Nu la mine. Credeti ca a fost un jaf?
Nu atingeti nimic.
Nu sunt sigur, dar eu am cheia si nimeni nu stie cifrul.
- Deci a fost jaf. - Poate.
Da sau nu? Trebuie sa stiu.
O declaratie falsa de la inceput poate strica toata investigatia.
- Cati bani erau in seif? - 90.000 de franci. Noua milioane.
N-avem timp de pierdut. Acest seif a fost spart in... Hartii... Haide.
Asta e treaba Marelui Loulou. Il prindem intr-o ora.
- Si amprentele? Urmele? - Specialistii o sa le caute.
- Nu trebuia sa dau o declaratie? - O avem deja.
Nu mai spune nimic altceva. Asta ar incurca lucrurile.
- Comitetul de primire... - Si foarte aproape.
- Dufour, la ce etaj? - La etajul 4.
O sa ne rupem gaturile pe acoperis.
Si tu.
Aici e.
Politia, deschideti!
Voi sunteti? Am pierdut notiunea timpului.
Dar ati fost foarte rapizi.
- Ce s-a intamplat? Un mic jaf? - Nu chiar asa de mic.
Unde e echipamentul dvs? Pentru fotografii si amprente.
Fiecare lucru la timpul sau. Intai spune-ne cum s-a intamplat.
- Vreti sa fac o declaratie? - Exact.
Sa nu incurcam lucrurile. Declaratia o fac numai colegilor dvs.
Esti cam nervos pentru un profesionist.
Politia poate sa ne prinda. Bineinteles ca suntem precauti.
Luati o gura de whisky.
Mama e la Vichy, tata la Deauville. N-o sa ne deranjeze nimeni.
Cu exceptia copoilor.
Portarul a vazut cand am urcat. Trebuie sa-i deschid.
Politia, deschideti.
Politia. Ati bagat ceva de seama? N-ati vazut daca s-a strecurat cineva in casa?
Trebuia s-o omor.
- Doi necunoscuti? - Fereastra de la acoperis este inchisa.
- Ce s-a intamplat? - Am fost jefuit de noua milioane.
Mincinosul!
Si lucrul cel mai rau este ca acesti domni...
Treci inauntru! E destul de multa lume aici. Veti citi despre asta maine.
Va rog!
S-a purtat frumos partenerul tau?
- Nu ma felicitati? - Da, ai procedat foarte bine.
- Ce aveau de gand sa faca colegii nostri? - Aveau de gand sa-l aresteze pe Marele Loulou.
Mersi mult. Puteai sa-mi spui. Uite!
Lucille? Lucille Bayer? E Lucille.
- Cinci ani mai tarziu. Iti amintesti de Houlgate? - Vremea a fost minunata.
Si aproape ca ai inotat.
Era festivalul florilor. Ai pus un crab in poseta soacrei.
Soacra-mea... stii.
Ajunge.
Mai devreme nu-l cunosteai pe clovnul asta, iar acum sunteti prieteni de-o viata.
Nu exagera si tu. Vorbeam doar.
Mitocanul asta are dreptate. Imi permiteti?
Sa discutam afaceri.
Nu va las sa plecati fara sa-mi dati partea mea.
De ce aveai banii astia in casa? N-ai un cont la banca?
Bineinteles. Imi depun banii la banca in fiecare vineri.
Asta ar fi maine.
Spuneti-mi, aveti asigurare pentru banii astia?
Din fericire, da. Pana la zece milioane.
Ia te uita!
492.000 de franci vechi iar el spune noua milioane. Are tupeu.
Asta-i viata.
Daca toti ar fi necinstiti, lucrurile ar merge foarte prost.
Bine, o sa fac un sacrificiu. 100.000 mi-e de-ajuns.
O omor...
Multumesc pentru ospitalitate, dar trebuie sa plecam.
Nu miscati.
Totul e limpede. Portarul este in masina politiei iar Dufour cu inspectorul.
- Oricum, multumesc. - Nu ne intalnim maine la carciuma.
- Nu e nevoie sa ne vedem in fiecare zi. - Ba da, trebuie.
- E un capriciu? - Nu, santaj.
Maine, la ora patru, Jardin des Plantes. Langa dinozauri.
- Prefer un animal care sa nu bata la ochi. - Ce propui?
La ora patru, Musée des Colonies, langa crocodili.
Pun pariu ca nu sunt flamanzi.
Aceste animale mananca mai putin decat crezi. Doua sau trei kilograme pe zi.
Chiar? Dar exploratorii?
Ei rad de noi. Exagereaza pericolul, bineinteles.
- Mi-am facut griji din cauza semn... - Ideea lui Marcel.
- Ce bine ca stiu si numele tau. - Cred ca nu mai conteaza.
Fetele alea. Iar va ciorovaiti?
- Nu ne ciorovaim niciodata. - Bine. Nu vrea sa cauzez un conflict.
Imaginati-va: Parintii mei cred c-am fugit de-acasa.
Apoi , gasesc o scrisoare cu dovada, pe biroul meu.
- Ce fata draguta! - Cred orbeste in tine, Francis.
Putem sta de vorba, undeva, in liniste?
M-am gandit si eu la asta, ieri.
M-am decis sa ma alatur voua. Ce mai combinatie, nu-i asa?
Nu e o idee rea. Francis si cu mine asiguram uneltele, masina, experienta...
...iar tu iei a treia parte din profit.
Fara sa faci nimic pentru asta. Sunt sigur ca nu vrei asa.
Ascultati, va dau o multime in schimb. Va dau tot ce vreti si aveti nevoie.
Informatii precise, selectionate.
Ai multa imaginatie.
Iar in timpul asta, facem noi toata treaba, in timp ce tu astepti.
Pot sa fac orice. Pot sa observ. 190 de grade, ca o albina.
- Ati citit Metterling? - Nu, dar am citit codul penal.
Poti sa capeti cinci ani pentru recrutarea de fete tinere.
Sa nu mai spuneti nimic!
Doua Manets, Cézanne, Caravaggio, doua Corots, Fragonard, Ribera...
- Va spune ceva chestia asta? - Pai, arta picturii...
Sunt reale. Acum patru ani, cineva a oferit 70 de milioane pe ele.
- Si posesorii ne ofera un tur? - Nu, sunt adormiti.
Ca si personalul lor.
Casa intreaga doarme. Prea frumos ca sa fie adevarat. Ce noroc!
Dragutii de ei. Dorm foarte linistiti.
- Dar Marco si Polo ii pazesc. - Cine sunt Marco si Polo?
Latratori.
- Nu suntem la bal mascat. - Stii clasicii... n-ati vazut Judex?
Da masca aia jos!
Haide!
Sunteti buni. Buna, catelusilor.
Repede, zaharul. E matusa Lucille. Da, dragilor.
Zahar pentru cateii mei. O sa le para bine.
Ajutati-ma sa ma catar pe zid. Repede.
Asteptati-ma in partea aialalta. Vine matusa Lucille!
Eu sunt. Liniste!
Liniste! Dragii mei. Buna.
Uite, draga. Esti atat de frumos.
Nu veniti?
Veniti! Coborati!
- Poti sa ai incredere in ei? - Complet.
Leaga-te.
- Ce vrei sa facem? - Mergem.
Sunt caini buni. Uitati-va. Haideti!
Nu va fie frica. Sunt foarte dulci.
Fa-i sa-ti dea laba si da-le o bucatica de zahar.
- Da-mi o laba? - Haide, da-i o laba.
- Da-i o laba. - Poate pot sa care ceva.
Sa facem cunostinta! Unde e scara?
Liniste!
Uita-te la asta.
Frumoasa proprietate.
Pare un pic o casa bantuita.
- Nu va speriati, e o bufnita. - Mai bine as auzi o privighetoare.
Culcat. Marco, Polo, culcat.
Fereastra aia micuta. La dreapta. Un pic. Tine-o asa!
- Atentie. - Ce-a fost mai greu a trecut.
Ma urc pe scara si va deschid usa.
Taci din gura. O bucatica de zahar la catelusi.
Un pic mai sus.
Nepoata mea. Lucille, draga. Ce surpriza. Bine c-a fost deschisa usa.
Lasa-ma sa te privesc! Frumoasa! De care e? Dior? Cardin? Féraud?
Vreau la fel in verde. A mea nu-mi place.
Ai vazut ultima mea achizitie? Vino incoace.
Sa nu ai un soc...
Marco, Polo. Afara!
Animalele astea sunt periculoase iar tu iti lasi prietenii afara?
Afara. Haide, Marco.
Matusa Emma, astia sunt...
Lasa prezentarile. Care e inginer si care e avocat? Spune doar prenumele.
- Francis. - Foarte dragut.
- Si Marcel. - Incantator.
Nu sta asa. Fii ospitaliera. Porto, whisky.
- Nu vrem sa va deranjam. - Eram in trecere.
Chiar vroiam sa va intalnesc. Cavalerismul dvs ma incanta!
E ceva din secolul al 17-lea care ne face cu ochiul mie si nepoatei mele. Ceva foarte frantuzesc.
- Facem tot ce ne sta in putinta. - Un whisky...
Stiam ca Marcel este inginerul. Cap mare, privire patrunzatoare, falci puternice.
- Impresionant, dar... - Lucid.
Esti mai mult decat lucid, esti o fire aparte.
- Esti simpatic. - O sa fac ce-mi sta in putinta.
Multumesc, matusa Emma.
Francis, ai deja un rival.
Hai sa bem. Fie ca cel mai bun sa castige.
Vino, sa arunci o privire.
Doar trei exemplare: British Museum, colectia Carnegie si asta.
Este in maini bune aici.
Bagati de seama cum atinge masculul pamantul cu piciorusele.
Sunetul, de neauzit pentru oameni, a fost desigur amplificat.
El doreste sa atraga atentia unei femele.
La dreapta, se poate vedea cum ii face curte femelei.
Se produce un cantec de dragoste facut din bataia aripilor.
Incepe un cantec de nunta... Nu-i asa ca e fantastic?
Acest sunet rafinat, care da fiori, contrastul atonal, indrazneala evidenta.
Lui Francis chiar ii place arta.
- Ce va place mai mult? - Mie-mi place Caravaggio...
Stii drumul, Lucille.
Doamna.
- Uita-te aici. - Maret. Si toate au fost ingrijite.
Cu exceptia faptului ca matusa e nebuna si insomniaca.
Da, putea sa fie si mai rau.
- Cine crede ca suntem? - Esti gelos?
- Veniti sa va arat un Caravaggio. - Pot sa-l gasesc si singur.
- Fa-o sa taca din gura. - Sunt cu familia aici.
Destul. Nu vreau sa mai aud niciun cuvant.
Nu intelegi cum se simte Francis? Sunt sute de milioane aici.
- E culmea sadismului. - Iat-o ca vine.
Nu vreau sa ies. Metroul este inchis. Lasa-ma la un taxi.
Coboara!
- Doar nu vrei sa merg pe jos acasa. - Exact asta am de gand.
Derbedeilor. Ratatilor. Sunteti meschini. O sa mai auziti de mine.
Te-au suparat cu ceva?
Poti sa folosesti sculele mele.
- Ce inseamna asta? - Ca ma retrag.
- Si cum vei trai? - N-am idee. Voi munci din greu.
- Si eu ce-o sa fac? Ma apuc de pescuit? - O sa supravietuiesti.
Parca ai vorbi despre un caine.
Fa o drama din asta. Cand abia ne-am intalnit...
- Cand abia ne-am cunoscut... - Eram doi ratati.
Dar lucrand in echipa, am devenit cu adevarat profesionisti.
Stim cum au fost timpurile bune. Dar acum s-au dus.
Treaba noastra e istorie acum.
Si eu? Sunt comerciant. Ce se va intampla cu mine?
Eu voi continua pe cont propriu si voi fi prins rapid...
...iar tu vei fi responsabil pentru moartea mea.
Habar nu ai ce inseamna sa ma ai pe constiinta.
- L-ai vazut pe Lucky? - Daca nu esti geloasa: la bar.
Daca nu se supara, as mai vrea niste lectii.
- Si eu ce fac? - E si profesorul meu.
Sa-l aduci inapoi in zece minute.
- Nu cred ca ai fost prea simpatica. - Am o treaba pentru tine.
Pot sa-ti ofer o vacanta veritabila.
E munca sau vacanta? Niciodata nu e limpede cu tine. Ascult.
Nu e munca grea. Trebuie sa scrii ceva. Poti sa scrii, nu?
Vii, Lucky?
Masina noastra de frezat are un mecanism eficace de control.
Automatizarea prin conexiuni binare face ca...
Din pacate, compania dvs a ramas in urma cu zece ani.
Nu stiu cine o poate folosi. Poate vreun lacatus.
sosire transport bani 9:45 AM plecare 9:47 AM
- Ce faci aici? - Merg pe bicicleta.
- Nu vreau sa stiu nimic despre asta. - Nu te-am intrebat nimic.
Ba da. Scoate metalurgia din preocuparile tale.
Sunt falit. Nu pot sa platesc nimic.
Taie turnul Eiffel, fura o barca turistica, falsifica pe Mona Lisa...
...dar nu ma baga pe mine in asta.
- Nu trebuie sa ma ajuti. - Imi pare bine ca te vad din nou.
Iti schimbi adresele, promiti ca ma suni, dar nu se intampla nimic.
- Francis va fi surprins. - Pun pariu ca asa e.
- Mai este in comertul cu masini? - In utilaje. E mai bine ca in masini.
Sunt sigura ca ma va recunoaste dupa cinci ani.
Va spune ca esti frumoasa.
Ma numeste sora lui si m-a invatat sa inot.
Cei mai multi invata sa-si tina respiratia in 12 lectii. Tu ai nevoie de 29.
Le-am numarat.
Buna, draga.
- N-ai recunoscut-o. - Spune.
Nu-mi aduc aminte de ea.
Ea a pus pariu c-ai s-o recunosti. Lucille Bayer.
- Nu se poate. - Ba da.
E buna asta. Ce mai fac dragii tai parinti?
- Foarte bine. Mama este la Vichy, tata la Deauville. - Se incruciseaza drumurile lor.
Nu chiar. Ai un simt gresit al directiei.
- Cred ca este oboseala... - Poti sa te culci dupa masa.
Dragalasa de Lucille ia masa cu noi.
Asta e foarte bine.
- Nu m-am debarasat de tine? - Maine ne intalnim cu tovarasul tau.
La muzeul des Colonies, langa acvariumul de broaste testoase.
Masa e gata. Stai aici, Lucille. Iar tu aici.
Lucille a gasit din intamplare adresa noastra.
O carte de vizita, intr-un roman cu detectivi pe care-l citeai.
- 'Oamenii de incredere din suburbii.' - E un titlu banal.
Am auzit ca te ocupi de masini. De care? Blocatoare? Arzatoare? Perforatoare?
Utilaje pentru fabrici.
- Inca mai inoti? - Din ce in ce mai mult.
Minti. Nici n-a pus piciorul in piscina. Am fost in vacanta in Auvergne.
Ma ocup de pescuitul subacvatic. Pentru broaste testoase.
Le-ai vazut inotand? Sunt foarte multe...
Ce te-a apucat?
Am vrut sa iau niste paine si mi-a alunecat piciorul.
Trebuie sa fie ceva cu metabolismul meu.
Daca stiam ca o sa va certati, n-as fi ramas.
E de groaza fata asta.
Daca ii spune Silviei totul, aia va divorta.
Acum ca lucrezi legal, mai sunt aceste chestii care apar.
- Imi pare bine ca va vad. Buna, Francis. - Vroia sa ne vada. Iata-ne.
Voi pleca in trei minute, asa ca trebuie s-o fac rapid.
cinci kilometri pe jos...
...cinci kilometri pe jos...
Repet: Ce e maret, nu e nimeni duminica...
...are peste 300 de milioane in seif...
...nu e un birou de pariuri, nu e banca si nu e un departament af finantelor?
- Un magazin universal. - Eram gata sa zic asta.
Un magazin universal.
Cu matusa, aprope ca stiam totul. Acum nu stim.
Stim ca banii sunt acolo, dar asta e tot ce stim.
- Pacat. - Asculta.
Daca o singura persoana ar fi sa gaseasca seiful, i-ar trebui o jumatate de an.
Nu vom reusi si vom ramane perplexi.
- Ce inseamna "perplexi"? - Asta inseamna ca va fi in vis doar...
Inteleg. Dar as putea sa te implic oficial.
- O variatie a calului troian. - Mai lasa-ne cu ghicitorile.
O sa va placa.
Doar sa purtati manusi ca sa nu lasati amprente.
'Recomand cu caldura, ca proprietar al scrisorii, pe fiul unui bun prieten.'
Este real. Dl Lagnot e chiar prieten bun cu trimitatorul.
Numai semnatura este un pic falsificata.
Dar a fost imitata de atatea ori, ca nimeni nu va baga de seama.
Chiar si lucratorii bancari s-au inselat. Va asigur eu!
Bijuterii, parfumerie, cearceafuri, lenjerie...
Mai repede, va rog. Intrati, doamnelor si domnilor.
Primul etaj: jucarii, articole sportive, timbre...
Etajul doi.
Liniste, nu arde nimic.
Etajul trei. Doamnelor si domnilor, etajul al treilea.
- Etajul al treilea. - Scarile sunt aici.
- Vroiam sa merg la al doilea etaj. - Acelasi sfat si pentru dvs.
...118, 119, 120.
De la cravate la jucarii: 120 de pasi.
- Scuzati-ma, departamentul de tesaturi? - Este la etajul 3.
- Din partea veche? - Da, inainte de mobilierul de gradina.
Baiatul asta nou ar trebui sa participe la maraton.
Deja a facut cativa kilometrii.
Uite-te, iar a plecat. De necrezut.
Ii va trece. Si eu am inceput la fel. Credeam ca pot sa fac orice.
Trebuie sa zic, dar il gasesc ciudat.
Tu esti, Victor? Repede la raionul de lenjerie.
O bruneta. A pus ceva sub haina. Merge spre liftul 3. Cu placere, Victor.
Inca una.
Nu crezi ca e cam frig astazi?
Intotdeauna mi-e frig.
Sunt o adevarata sera. Un prieten m-a numit 'orhideea'.
Draguta de Mireille va fi dezamagita.
Nu va ajunge nicaieri cu asta.
Uita-te bine. De la departamentul pentru copii, la raionul de igiena, de la pantofi la lenjerie...
...sunt cu usurinta 70 de metri.
Dar este o camera de filmat intre raionului de lenjerie si raionul de mobila pentru gradina.
Iar o alta langa raionul de rechizite scolare.
- Se pot vedea aceste camere de filmat? - Nu.
- De ce? - Sunt ascunse in zid.
- Putem sa le distrugem. - N-ai cum.
- Sunt prea riscante. - Lasa tehnica pentru noi.
Am o alternativa. Propun urmatoarea ruta:
pantofi pentru barbati, igiena, ace, camasi...
...unelte de gradina si inapoi la departamentul de tesaturi.
Asa vom face.
Bine, totul s-a rezolvat. Sa bem pentru asta.
Chiar credeti ca totul este rezolvat?
- N-ai uitat nimic? - Ba da. Unde e partea mea?
Si iar incepe cu asta...
Este un tren intercity la noua. Vei ajunge la Lyon inainte de masa.
Da, l-as lua si pe Marcel, dar a refuzat sa mearga cu trenul.
Trebuie sa te duci chiar astazi?
Aceste conferinte se tin numai duminica, draga. Trebuie sa fiu acolo.
Vor iesi vorbe. Nu pot suporta faptul ca sunt ambitios.
Grabeste-te. Ti-am impachetat halatul de baie si pijamaua.
- Dureaza doar doua zile. - Nu se stie niciodata.
- Suna-ma cand ajungi. - Probabil maine.
Nu conteaza cand.
- E bine maine dimineata? - Sau maine seara?
- Oh, da, baietii astia norocosi... - Plecam.
Plecam. Diseara e Cupa Europeana de Fotbal.
Nu te-ai uitat destul la televizor?
Simpatic. Bine facut.
Frumos din partea ta c-ai venit. Nu pot sa fac asta.
- Un liliac? - Nu, o albina.
Nu pot sa fac asa. Cat mai stai?
O ora. Trebuie sa iau marfa.
- Poti sa-mi comanzi o ceasca de cafea? - Nicio problema.
Doua cafele pentru paza. Stiu unde sa le duc.
Intra, fata. Mocasse in sfarsit, a angajat personal nou.
- E frumoasa, nu-i asa? - O pictura.
Ma faceti sa rosesc.
Nu pleca. O bem inediat. Stai jos.
- Nu, abia m-am sculat de pe scaun. - Dragut din partea ta ca ne-ai servit asa tarziu...
- Intotdeauna stai pana tarziu? - Nu, doar in a doua saptamana a lunii.
- Si eu. Iti plac filmele? - Nu.
- Pariez ca n-ai vazut inca 'Ben Hur'. - Nu, nu l-am vazut.
Nici eu n-am vazut 'Ben Hur'.
E vorba de o micuta... Un obiect in vitrina...
Ce se intampla cu mine? Mi se impaienjeneste privirea.
Aceasta...
...eticheta.
Comunicat: Aceia care-si iau ideile din aceste scene...
...personalul din magazinele universale le spun urmatoarele:
Nu este chiar asa de simplu sa adormi personalul de paza.
- Cum as putea sa va ajut? - Gura.
- Sa-ti dau asta? - Lasa-ma in pace.
Ai avut dreptate. Arzatorul imi aminteste de fabrica. La naiba!
- Am gasit deja doua numere. - Foarte bine. Acum, gaseste-l pe celalalt.
Cel putin, acum nu ne mai bate la cap.
Foc.
La naiba, au pus alarma!
Uite! S-a deschis!
- Cum a facut asta? - Nu fi impertinenta.
Ea crede deja ca poate sparge seifurile.
Las-o sa creada asta.
- O s-o omor... - Nu acum.
Foc, foc. La subsol, seiful, peste tot.
Oh, ticalosii. Ticalosii.
Alo, politia? Politia?
Asteapta o clipa.
- Drept inainte. 65 metri inainte. - Nu vad nimic.
Suntem in capcana.
Geanta.
Geanta, Marcel!
Cade geanta! N-o mai vad deloc!
O vad.
Am pus mana pe ea!
Prima cuplare. Stiu cum e prima cuplare.
- Sa nu impartim prada la mine acasa. - Atunci, mergem la mine.
Acolo unde ne asteapta Dufour?
- Ia spune, ce zici de casa ta? - Sunt asteptat sa ma intorc maine seara.
Pentru ea sunt la Lyon. La naiba, trebuia sa-i telefonez lui Sylvie.
Frumos din partea dvs ca sunati. Nu e chiar asa de grav?
- Ce inseamna asta? - A iesit.
- Cand? - Acum peste doua ore.
- Cand a auzit despre accident. - Vin imediat acolo.
- Unde mergem? - La mine acasa.
Cineva i-a spus ca am avut un accident. Sylvie a plecat.
- Unde? - N-am idee.
- Ridica-te! Plecam. - Eu am castigat banii astia.
Lucille, draga! Ce coincidenta!
Iar duetul inseparabil. Fiti atenti!
- O sa-ti explic totul mai tarziu. - Las-o vorbeasca.
Marco, Polo, asta e rapire. Taxi!
- Ce s-a intamplat aici? - Nu inteleg.
Un tanar a spus ca ai avut un accident si te-ai ranit.
Doamna s-a dus sa te vada. Iar acum esti in fata mea.
La fiecare 15 minute, cineva suna cu noutati pentru doamna.
- E in regula. Poti pleca acasa. - Cine e acest tanar atunci?
Imi pare bine ca vorbesc cu dvs. Bravo, ar trebui sa va ofer o apoteoza.
A fost spectaculos din afara.
- Da, destul. Unde e sotia mea? - Cu mine si cu prietenii mei.
- Incearca sa afli unde este. - Asculta si prietenul tau, Marcel?
- Stii o multime de lucruri despre noi, nu? - Totul, batrane.
Pune-l pe Francis cu spatele si asculta aici.
Esti acolo?
Eu am sotia ta, voi aveti banii. Facem schimb. Simplu.
- Dar numai partea mea. - Totul.
Da, am inteles. Unde e sotia mea?
La patinoar, intr-o ora, langa intrare.
Sunteti toti trei? Ati adus ce trebuia? Bine.
Ciudata capcana.
- Este cineva? - Stati calmi!
Am doua pistoale indreptate spre voi. Smith & Wesson 357.
Mainele sus! O sa va perchizitionam.
Va rog sa mergeti numai la dreapta.
Apreciez punctualitatea voastra.
Vino aici, micuta doamna.
Destul cu teatrul. Sunt aici, banii sunt aici. Da-mi sotia inapoi.
Bineinteles ca nu inghitim asta! Intai geanta.
Ar putea fi plina cu taieturi din reviste.
Banii sunt cu adevarat aici. Am tinut numai eu cheia.
Daca arunc o privire in geanta, las apoi pe doamna sa plece.
Trebuia s-o omor.
- Atentie la caini. - Ticalosul. Mitocanul.
Ticalosule!
Ceva noutati?
Atentie!
Mai incearca o data.
Nu-i adevarat!
- Nu poate fi adevarat! - Chiar trebuie sa ne retragem.
Destul. Ajuta-l. E de partea ta.
- Sunt bani falsi. - La naiba.
Totul este impotriva noastra.
- Dar sa ne faca spargatori... - Opreste-te. Stia.
Ar putea un criminal sa se schimbe?
Da, atat timp cat lucreaza.
- Crezi ca asta e solutia? - Singura.
Pe vremuri eram reparator. Reparatorii pot lucra peste tot.
- O sa incep de saptamana viitoare. - Mai bine decat nimic.
Daca vreti o munca interesanta, care implica o multime de bani...
...trebuie sa continuati a gandi pe picior mare.
Aveti cunostinte si experienta. Va lipseste un creier.
Nicio problema. Voi faceti munca fizica. Eu voi fi cu ganditul.
Toti trei vom fi buni colaboratori.
Deja am cateva idei!
O s-o omor...
SFARSIT PROVIZORIU