L U C Y
Traducerea şi adaptarea: Snake_Eyes
Viaţa ne-a fost dată acum miliarde de ani.
Ce am făcut cu ea ?
Lucy, e foarte uşor.
- Intri şi ieşi. - Atunci de ce n-o faci tu ?
Nu se aşteaptă ca tu să-i livrezi servieta.
Îl vom da pe spate. Haide.
- Ce e în ea ? - Iubito...
Nu fii paranoică. Ai încredere în mine, nu ?
Richard, chiar îmi placi, dar...
Trebuie să am grijă de mine acum.
Nu ştiu. Trebuie să mă concentrez pe atâtea.
Ce faci ?
Mă duc acasă pentru că am examen luni.
Trebuie să fac duş şi să studiez.
A doua zi am fost la muzeu şi ştii ce am descoperit ?
Ce ?
Pe prima femeie o chema Lucy.
- Trebuie să mă simt mai bine acum ? - Da.
- Nu ? - Te sun eu, bine ?
Bine, bine.
Voi fi sincer.
Nu pot livra servieta, am probleme cu ei, nimic important,
dar dacă eşti tu, problema e rezolvată.
Intri acolo, te duci la recepţie
şi ceri să coboare dl Jang. Coboară,
îţi ia servieta, îi dai un zâmbet şi gata.
Uită-te ! Poţi vedea recepţia de aici.
Haide.
- Ce e în servietă ? - Nu ştiu. Documente.
- Da ? Deschide să văd. - E blocat.
Numai dl Jang are codul. Eu sunt doar distribuitorul.
- Eşti plătit să faci lucrul ăsta ? - Da, într-un fel.
Cât ?
- Acum negociem ? - Nu. Cât de mult ? Vreau să ştiu.
1.000 dolari.
Primeşti 1.000 $ pentru a livra documente ?
Nu ştiu. Durează 10 minute şi restul nu e treaba mea.
Nu-i nici treaba mea.
- Ascultă ! - Ce ?
Hai să-i împărţim.
- 500 pentru tine, 500 pentru mine. - Richard, te sun eu.
Ascultă, săptămâna precedentă am venit în acelaşi hotel,
cu aceeaşi pălărie de cowboy...
Problemă rezolvată !
Haide, du-te ! O să te aştept.
Lucy, dragă, am făcut-o de sute de ori.
Sunt documente.
E în regulă dacă schimbi persoana. Aşa e în ţara asta.
Chiar şi pălăria mea a fost făcută aici.
Uită-te ! Eticheta spune realizată în Taiwan.
- Salutare, cowboy. Dar mulţumesc. - Iubito, te rog.
Richard, trebuie să plec.
- Ce naiba faci ? - Îmi pare rău.
Îmi pare rău. Am nevoie de ajutorul tău.
Stai. Scoate-o imediat.
- Nu pot. - Scoate-o imediat !
Doar Jang ştie unde-i cheia. Întreabă de el la recepţie.
Scoate-o chiar acum !
Îmi pare rău, nu am de ales. Dacă intri repede, ieşi şi mai rapid.
Nu pot crede că mi-ai făcut asta.
- Totul va fi bine. Ai cuvântul meu. - Cuvântul tău e zero barat !
Valorează 500 de dolari. Banii jos.
- Eşti un dobitoc. - Arăţi minunat.
- Domnişoară, vă pot ajuta ? - Da.
Am venit la domnul Jang.
Da.
Cine să spun că sunteţi ?
Richard.
Richard m-a trimis.
Care este numele tău ?
Nu. Richard.
Richard caută un loc să parcheze.
Domnul Jang vrea să ştie numele tău.
- Lucy. - Lucy şi mai cum ?
Pur şi simplu Lucy. Dacă doriţi...
- Dacă ai putea mai repede pentru că... - Stai puţin, Lucy.
Vine dl Jang. Aşteaptă aici.
Pot să stau jos ?
Domnul Jang a spus să aştepţi aici.
Cred că e mai bine să rămâi aici.
Scuză-mă.
Nu !
Vă rog. Vă rog.
Vă rog, nu ştiu nimic.
Vă rog. Vă rog.
Vorbiţi engleză ?
Vorbesc puţin spaniolă.
- Care e numele ei ? - Lucy.
Lucy. Eu sunt.
E o mare greşeală.
A trebuit să predau această servietă.
Dacă aţi pierdut cheia, doar tăiaţi lanţul, nu contează.
Vă rog.
Vă implor. Vă rog.
Nu, nu. Nu !
Vă rog.
Bună ziua, domnişoară. Vorbesc engleza. Eu traduc pentru dl Jang.
Spune-i, te rog, că nu am făcut nimic.
Nu ştiu nimic.
Totul e o greşeală teribilă. Spune-i, te rog.
Da, bine. Aşteaptă.
Domnul Jang vrea să ştie ce conţine servieta.
Nu ştiu ce e în servietă. Vorbeşti engleza sau nu ?
Vorbesc. Am studiat un an la liceul internaţional.
Bine.
Richard mi-a dat servieta pentru tine.
E tot ce ştiu.
Să-i spui asta, te rog.
Mi-a dat o hârtie cu numere pe ea. Nu ştiu ce este.
E codul pentru a deschide servieta.
Ce se afla în ea ?
Nimic periculos.
Atunci, de ce nu o deschide el ?
Nu are încredere în dl Richard.
De ce ? Nici eu nu am încredere în el.
Ne-am cunoscut de o săptămână.
Bine, bine.
Dl Jang insistă să deschideţi servieta.
Te rog, Doamne, ajută-mă.
Vrea să te grăbeşti. Are alte lucruri de făcut.
Descrie conţinutul.
Sunt patru saci de praf albastru. Poate praf violet. Arată nasol.
Este amuzant ?
Domnul Jang vrea să vă ofere un loc de muncă.
Loc de muncă ?
Nu vreau un loc de muncă.
Viaţa a început aproximativ acum un milion de ani.
A trebuit să aşteptăm 400.000 de ani
pentru a vedea primele celule nervoase.
Atunci începe viaţa pe care noi o ştim.
Informaţia cerebrală are doar câteva miligrame.
Încă nu se poate determina un semn de inteligenţă.
Reacţionează mai mult ca un reflex.
Un neuron, eşti în viaţă.
Doi neuroni, te mişti.
Şi în mişcare lucruri interesante încep să se întâmple.
Fauna de pe pământ datează de milioane de ani.
Cele mai multe specii utilizând 3-5%
a capacităţii cerebrale.
Dar până când nu am ajuns fiinţe umane,
situaţi în partea de sus a lanţului trofic,
nu am folosit mai mult capacitatea creierului.
10% nu pare mult,
dar e suficient dacă vedem ce am realizat.
Acum să discutăm despre un caz special.
Exista o singură fiinţă vie ce-şi foloseşte creierul
mai bine decât noi.
Delfinul.
Se estimează că acest animal incredibil...
utilizează până la 20% din capacitatea cerebrală.
În special...
acest lucru îi permite...
un sistem de eco-locaţie
mai eficient decât orice fel de sonar
conceput de omenire.
Dar delfinul nu a inventat sonarul, l-a dezvoltat natural.
Şi aceasta e o parte importantă...
a reflecţiei filozofice pe care o avem astăzi.
Noi, prin urmare, putem spune
că oamenii sunt mai preocupaţi de...
"a avea" decât de "a fi".
Lucy.
Ce mi-ai făcut la stomac ?
Nimic. Doar o linie mică orizontală.
A mers foarte bine şi...
într-o lună cicatricea va fi aproape invizibilă.
Veţi avea posibilitatea de a merge la plajă vara viitoare.
Nu-mi pasă de cicatrice.
Vrei să ştii de ce te-am deschis ?
Relaxează-te. Nu ţi-am recoltat organele.
Am pus un pachet în stomac.
Un nou medicament pe care copii europeni îl vor iubi.
- Ai încredere în mine. - Ce este ?
În terminologia ştiinţifică e CPH4.
Nu sună foarte atrăgător, dar...
Încă lucrăm pentru a găsi ceva mai atractiv.
Vreo sugestie ?
Bine aţi venit ! Intraţi.
Splendid !
Minunat !
- Ce mai faceţi ? - Foarte bine.
Ei bine...
În primul rând, multe mulţumiri
că participaţi la această afacere
care sunt sigur că va merge perfect.
Aici sunt biletele cu care vă veţi întoarce în următoarele 24 de ore.
Acum, la sosire...
Veţi fi primiţi de oamenii noştri. În schimb noi ne vom recupera marfa.
Şi poate redescoperiţi libertatea pe care o meritaţi.
Trebuie să vă amintesc că oricine ar încerca
să avertizeze sau să se predea poliţiei,
avem numele şi adresele familiilor voastre.
Până şi verii mai îndepărtaţi.
Ei bine...
contăm pe discreţia dvs absolută.
Domnilor, doamnă...
Permiteţi-mi să vă doresc o călătorie bună.
- Îl vei vinde ? - Asta e afacerea noastră.
Dar pentru fiinţe primitive ca noi,
viaţa pare a avea un scop unic.
De a câştiga timp.
Şi trecerea prin timp
pare că este, de asemenea, singurul scop adevărat
al celulelor corpului nostru.
Pentru a atinge acest obiectiv, masa de celule
a fiinţei umane
are doar două opţiuni.
Nemurirea sau reproducerea.
Dacă mediul nu este suficient de favorabil sau cultivat...
Celula ar alege nemurirea.
Cu alte cuvinte, autonomie şi auto-gestionare.
Pe de altă parte,
dacă mediul este favorabil...
va alege să se reproducă.
În acest fel, atunci când mor...
predau cunoştinţe şi informaţii esenţiale
celulei următoare, care va da alteia şi aşa mai departe.
Această cunoaştere şi învăţare...
poate fi transferată prin timp.
Bine, bine. Stai calmă.
Trebuie să preţuieşti viaţa. Nu te gândi. Ia avionul.
Ia avionul şi pleacă de aici. Singurul lucru important e de a economisi timp.
Nu încerca nimic. Stai calmă. Eşti în viaţă.
Eşti în viaţă. Este singurul lucru care contează.
Economiseşte timp.
Nu am chef.
Să ne imaginăm două minute cum ar fi viaţa noastră
dacă am putea avea acces, să zicem, până la 20%
din capacitatea creierului nostru.
Această primă etapă ne-ar da acces
şi control asupra corpului nostru.
- Domnule ? - Da.
A fost dovedit ştiinţific ?
În prezent, vorbim ipotetic.
Recunosc.
Dar, dacă vă gândiţi, e probabil să realizaţi
că grecii, egiptenii şi indienii
au cunoscut celula cu secole înainte de inventarea microscopului.
Şi ce să spunem despre Darwin ?
Toată lumea l-a luat de prost
când a înaintat teoria evoluţiei.
De noi depinde să impunem reguli şi legi.
Şi să mergem de la evoluţie la revoluţie.
100 de miliarde de neuroni per om.
Din care doar 50% sunt activi.
Există mai multe legături în corpul uman
decât există stele în galaxie.
Posedăm o reţea de informaţii gigantică
la care nu avem aproape niciun acces.
- Domnule ? - Da.
Şi care va fi următorul pas ?
Următoarea etapă va fi posibil să controlăm alte persoane.
Dar pentru asta ar trebui să avem acces la cel puţin 40%
din capacitatea creierului nostru.
După controlul nostru şi al altora...
putem controla materia.
Dar acum intrăm în capitolul de science fiction.
Şi nu ştim mai mult decât un câine ce observă luna.
- Scuzaţi-mă, domnule. - Da.
Ce s-ar întâmpla, dacă pentru un motiv oarecare,
cineva ar avea acces la 100% din capacitatea creierului nostru ?
- 100%? - Da.
N-am nici o idee.
- Vorbeşti engleza ? - Nu.
- Vorbeşti engleza ? - Da.
- Du-mă la spital acum. - La spital.
Spitalul General Tingjhou
- Spital. - Aşteaptă-mă.
Te rog, domnişoară ?
- Domnişoară ! - Am nevoie urgentă de ajutor.
Nu poţi fi aici. Operăm.
Te rog, ieşi.
Oricum nu puteai să-l salvezi.
Tumora a invadat cortexul.
Cineva a pus o pungă de droguri în mine. Vreau s-o scoateţi.
Are scurgeri.
Faceţi-o acum !
Trebuie să-ţi administrez un anestezic local.
Nu te mai obosi.
Bine.
Bine, calmează-te, te rog.
Pune arma jos.
Am venit la tine.
Bine ?
- Te superi ? - Nu.
- Alo ? - Mamă ?
Lucy, mă bucur să te aud.
Dar ce oră este acolo ?
Nu ştiu. Este noapte.
Stai să închid cealaltă linie.
Trebuie să intru înăuntru.
Am revenit. Nu te distrezi prea mult, nu ? Ai promis că vei avea grijă de tine.
Încerc, mamă, încerc.
Îţi mulţumesc pentru telefon.
Tatăl tău va fi supărat că nu a vorbit cu tine. E în Virginia.
De obicei ne sunai dimineaţa.
- Mamă ? - Da ?
Simt tot.
Ce vrei să spui, draga mea ?
Spaţiul... aerul...
Vibraţiile...
Oamenii...
Pot simţi gravitatea.
Pot simţi rotaţia Pământului.
Căldura părăsindu-mi corpul.
Sângele din vene.
Îmi pot simţi creierul.
Cele mai profunde părţi ale memoriei mele.
Scumpo, conexiunea nu e foarte bună. Nu te-am auzit bine.
Ce-ai spus despre memorie ?
Durerea din gură.
Îmi amintesc sentimentul
când puneai mâna pe fruntea mea, atunci când aveam febră.
Îmi amintesc textura pisicii atât de moale.
Pisică ? Ce pisică dragă ?
Siameza cu ochi albaştri şi coada ruptă.
Nu-i posibil să-ţi aminteşti asta. Abia aveai un an.
Îmi aduc aminte de gustul de lapte din gură.
Sacul embrionar.
Lichidul.
Iubito, despre ce vorbeşti ?
Am vrut doar să vă spun că vă iubesc.
Draga mea...
Şi vreau să vă mulţumesc...
... pentru cele o mie de săruturi ce le simt pe faţa mea.
Te iubesc, mamă.
Şi eu te iubesc, draga mea.
Mai mult decât orice pe lume.
Cât a mai rămas ?
500 de grame.
De cât timp va avea nevoie corpul meu să elimine restul ?
Ca să-ţi răspund, trebuie să ştiu ce este.
- Pot ? - Continuă.
CPH4.
Spune-mi despre el.
Produs de gravidă atunci când copilul este încă în uter.
În cantităţi mici, pentru un copil are puterea
unei bombe atomice.
E toată energia necesară pentru a crea oase în corpul său.
Am auzit că au încercat să facă o versiune sintetică.
Nu mi-am dat seama că au reuşit. În cazul în care într-adevăr e CPH4,
în astfel de cantitate eşti norocoasă că eşti încă în viaţă.
Nu pentru mult timp.
Dimineţile sunt întotdeauna un proces dureros.
Ca atunci când eşti un copil şi oasele cresc şi se răspândesc.
Îmi amintesc când propriile mele oase au crescut.
Muşchii sub piele.
Totul este diferit acum.
Sunetele sau muzica pe care eu le pot înţelege.
Ca lichidele.
E amuzant, am fost îngrijorată de ceea ce am fost şi ce am vrut să fiu.
Şi...
Acum, că am acces la toate secţiunile de creier
văd lucrurile în mod clar şi îmi dau seama
că ceea ce ne face să fim noi e primitiv.
Sunt toate obstacole.
Înţelegi ?
Ca şi durerea de nesuportat.
Îţi blochează înţelegerea.
Acum ştii doar cum e durerea.
Unde sunt ceilalţi care transportau droguri ?
Am nevoie de restul.
Pentru scopuri medicale.
BERLIN
Berlin ?
PARIS
Paris ?
ROMA
Roma ?
Vă mulţumesc pentru împărtăşire.
- Bună seara, domnule profesor. - Salut.
- Cinaţi în seara asta ? - Cred că nu. Sunt epuizat.
- Odihnă liniştită. - Mulţumesc.
M-ai speriat de moarte că loveai ca un nebun.
Mi-ai lipsit.
Şi tu.
- Ţi-ai pierdut cheile ? - Nu.
- Îţi pot împrumuta laptop-ul ? - Da, desigur.
Ieri am avut audiţie. Marfă.
Te vei uita toată ziua ? Că nu dau doi bani pe pălăvrăgeala în chineză.
Cine înţelege chineza ? Eu nu înţeleg.
Şi mi-au spus că mă vor suna. Nici măcar nu au primit numărul.
Cu excepţia tipului ăstuia. Nu e chinez.
Lucrează în agenţie şi e drăguţ. E drăguţ, Dumnezeule.
Este cel mai dulce dintre toţi. Are el ceva.
Dumnezeule, fundul lui... Să-ţi vorbesc despre asta.
Nu ai să ghiceşti unde m-a dus.
Four Seasons, Royal Suite, şi am făcut sex toată noaptea.
Îmi pare rău, vorbesc despre mine. Ce faci ? Ce face Richard ?
Este mort.
Sunteţi nebuni. Mă duc să fac un duş.
Samuel Norman
Da ?
Profesore Norman, numele meu este Lucy.
Am citit toate cercetările dvs asupra creierului uman. Trebuie să ne vedem.
Toate cercetările mele ?
Mă bucur domnişoară, dar mi se pare greu de crezut.
Cred că am scris în jurul...
6.734 de pagini, îţi pot spune tot pe de rost.
Eşti una din prietenele lui Emily ?
Pare a fi una dintre glumele ei nesărate. E cu tine ?
Nu, sunt singură.
Cine eşti tu ?
Doar ţi-am spus.
Lucy. Corect ? Da, îmi pare rău.
Am citit teoria ta cu privire la utilizarea capacitaţii cerebrale.
E oarecum în stadiu incipient, dar eşti pe drumul cel bun.
Mulţumesc.
Profesore, celulele mele se reproduc cu o viteză extraordinară.
Şapte milioane pe secundă.
Am probleme să evaluez data exactă a morţii mele,
dar cred că e în mai puţin de 24 de ore.
Ce vrei să spui ?
Teoria ta nu este teorie.
Am absorbit o mare cantitate de CPH4 sintetic.
Şi-mi permite să utilizez 100% din capacitatea creierului meu.
Acum sunt la 28% şi ceea ce ai scris este adevărat.
Odată ce creierul ajunge la 20%
se deschide şi se extinde. Nu mai sunt obstacole.
Cad ca piesele de domino. Îmi colonizez creierul.
Ei bine... nu ştiu... ce să spun...
E adevărat că am lucrat la această teorie de 20 de ani,
dar totul e doar ipotetic
şi ideile de cercetare n-am crezut că nimeni va...
Vă puteţi controla metabolismul ?
Da.
Pot controla corpurile altor oameni.
De asemenea, pot controla undele magnetice şi electrice.
Nu toate. Numai elementele de bază.
Televiziunea.
Telefonul.
Radioul.
E uimitor.
Nu simt durere...
Frică...
Dorinţă...
Tot ceea ce ne face oameni se destramă.
Cu cât mă simt mai puţin om...
toate aceste cunoştinţe despre...
tot...
fizică cuantică, matematică aplicată,
capacitatea infinită a nucleului celulelor,
toate aceste cunoştinţe se răspândesc în creierul meu.
Nu ştiu ce să fac.
Dacă mă întrebaţi pe mine ce să faceţi...
Ştiţi...
Gândiţi-vă la natura vieţii.
Vreau să spun, de la început.
Dezvoltarea primei celule...
care a fost împărţită în două celule.
Tot acest scop al vieţii...
... e să lăsăm mai departe ce am învăţat.
Nu exista un scop mai mare.
Deci, dacă mă întrebaţi pe mine ce să fac cu toate aceste cunoştinţe, aş spune...
... daţi-le mai departe.
E ca şi cum fiecare celulă în parte...
... călătoreşte prin timp.
Timp...
Da, desigur.
Voi fi la uşa ta în 12 ore.
- Pleci ? - Da.
- Ce este ? - O reţetă.
De când ai început să scrii în limba chineză ?
- De acum o oră. - Nu înţeleg nimic.
Rinichii nu funcţionează eficient şi ai probleme cu ficatul.
Trebuie să faci unele schimbări.
Ia acest tratament, fă exerciţii, mănâncă organic şi vei fi în regulă.
Aseară la ora 23 o femeie a împuşcat mortal un pacient.
S-a întâmplat la Spitalul General.
Suspectul este o blondă, de înălţime medie.
Poliţia a dat-o în urmărire.
Este înarmată şi periculoasă.
Da ?
O americancă ce vine din Taiwan...
- Spune că are informaţii... - Preiau eu.
Bine. Înregistrăm.
Am informaţii importante. Trebuie să vorbesc cu cineva din conducere.
Eşti norocoasă. Vorbeşti cu responsabilul din acest birou.
Dar s-o luăm cu începutul. Cum te cheamă ?
Ascultă-mă Pierre Del Rio. Coboară de pe birou, stai pe scaun,
ridică pixul roşu din stânga ta şi fă tot ce îţi spun.
Nu sunt camere. Grăbeşte-te. Nu am timp de pierdut.
Spune-mi.
Îţi dau detaliile a trei persoane ce sosesc în Europa.
Fiecare poartă 1 kg de droguri.
Vreau să-i arestezi şi să colectezi substanţa. Am nevoie mai târziu.
În ce format sunt drogurile ? Batoane ? Capsule ?
Praf. Ambalate în pungi de plastic, în interiorul stomacului lor.
Poftim ?
Fiţi atenţi atunci când le scoateţi. Produsul e foarte puternic.
Crede-mă.
Ai primit ?
Da.
Bine.
Mă bazez pe tine.
Ei bine ?
Urmaţi-ne. Pe aici.
Domnule, veniţi cu noi.
Bună ziua, domnule. Urmaţi-ne, vă rog. Pe aici.
- Del Rio. - Căpitanul Marco Bretsi.
Spune-mi.
L-am prins pe tip.
Mulţumesc. Vă vom trimite actele de transfer.
Gata. I-am prins pe toţi trei.
Doamnelor şi domnilor, suntem gata de aterizare.
Domnişoară, trebuie să vă rog să vă închideţi computerul.
Ar trebui să te ştergi la nas.
- Ce ? - Un pahar de şampanie, te rog.
Da, desigur.
Domnişoară, şampania dvs.
Mulţumesc.
Îmi pare rău, dar trebuie să închideţi masa.
Sigur.
Pentru cunoştinţe.
Dacă mediul nu este suficient de favorabil sau cultivat...
Celula ar alege nemurirea.
Cu alte cuvinte, autonomie şi auto-gestionare.
Ocupat.
Domnişoară, te rog, deschide uşa !
Domnişoară !
Fă ceva !
Deschide uşa, te rog !
Domnişoară, te simţi bine ?
Spune ceva !
A avut o cicatrice pe burtă ?
Da, una recentă.
Cum se simte ?
Doarme. Cu ce am injectat-o nu va fi capabilă să se trezească.
- Doctore, pacientul s-a trezit. - Eşti sigură ?
Da, s-a aşezat pe pat.
- Ea este. - Eşti sigur ?
Da.
Domnişoară, nu vă mişcaţi.
Trebuie să vorbesc cu tine în particular.
Mâinile sus, vă rog.
Ai pachetele ?
Da.
- Unde sunt ? - În siguranţă.
Aici. În Paris.
Este mai sigur în mâinile mele.
Nu lăsa maşina aici. Parcheaz-o în spate.
Ca poliţist vezi multe lucruri ciudate.
Voi fi sincer cu tine.
Ce ai făcut înainte, m-a speriat.
Cu toţi aruncaţi pe jos. Ar trebui să îmi fac griji ?
- Nu. - Bine.
- Te deranjează ? - Nu.
Ce e asta ?
Conduc eu.
Nu, nu. E o maşină de poliţie !
Nu e posibil, doamnă. E o maşină de poliţie.
Bine.
Domnul. Scuzaţi-mă, domnule.
- Trebuie să vorbesc cu cineva. - Poliţia.
Sunt un cetăţean german şi cer să văd un avocat.
- Mă duc să văd ce fac la chirurgie. - Bine.
Nu te mişca.
- Întotdeauna conduci aşa ? - N-am mai condus vreodată.
Minunat.
- E sens unic. - Am întârziat.
- Putem fi morţi. - Nu murim cu adevărat.
Îmi pare rău, domnule, nu mă simt bine.
- Îl voi avertiza să nu ne urmeze. - Nu te obosi.
Căpitanul Daniel, te rog...
Jos !
Dă-mi cheile.
Ucideţi-o şi luaţi punga.
Nu staţi acolo, ucideţi-o!
Deschide-o.
Să mergem.
Nu cred că vă pot fi de ajutor.
Ba da.
De ce ?
Un memento.
Mergem ?
Unde mergem ?
Drept şi prima la stânga.
Bine.
Urmăreşte maşina aia.
- Profesore. - Mulţumesc.
- Alo ? - Lucy.
Ea este.
Ce faci ?
- Eşti în Paris ? - Da.
Bine, bine.
Eu nu mai sunt la hotel.
Am venit la universitate pentru a găsi
câţiva colegi pentru a discuta despre cazul dumneavoastră.
Nişte experţi în domeniu.
- Şi foarte loiali. - Am încredere.
Mulţumesc. Veţi avea posibilitatea de a veni la universitate ?
- Mă bucur să te cunosc. - La fel.
- Căpitan Del Rio. - Ce mai faci ?
Să vă prezint colegilor mei.
Profesorul Cantier, neurochirurg.
Îi ştiu pe toţi.
Desigur.
Domnilor, ea e Lucy.
Prima femeie care a...
Vreau să spun... v-am pomenit mai devreme.
Lucy e un mister pentru mine.
A deblocat unele părţi ale creierului.
A obţinut acces la zone ale creierului neexplorate anterior.
Are abilităţi.
Ne poţi da un exemplu ?
Fiica ta, Gabriela, 6 ani, a murit într-un accident de maşină.
O maşină albastră cu scaune din piele.
O pasăre asiatică atârnată la oglindă.
Şefule, 5 oameni doborâţi la spital. Regret.
Câţi oameni au mai rămas?
Am 25 cu mine.
A naibii fată, nu cedează.
E o vrăjitoare.
Ştiu asta.
O omor cu mâna mea.
Vin pe aici. Poţi asigura camera ?
- Trebuie să mă concentrez. - Sigur.
Băgaţi viteză.
Cum ai accesat toate aceste informaţii ?
Cu stimuli electrici.
Fiecare celulă comunică cu restul.
Schimbă 1.000 biţi de informaţie pe secundă între ele.
Celulele sunt grupate şi creează o reţea de comunicare.
Care formează materia.
Celulele combinate iau o formă.
Se deformează, remodelează.
Nu contează. Totul e la fel.
Oamenii se considera unici
prin urmare se bazează pe unicitate în teoria existenţei lor.
Unu este unitatea lor de măsură.
Dar nu este.
Toate sistemele sociale puse în ordine
ştiu că unu plus unu e egal cu doi.
Dar, unu plus unu niciodată nu a fost egal cu doi.
De fapt, nu există cifre sau litere.
Am codificat existenţa noastră pentru a o aduce la mărime umană
pentru a o face mai uşor de înţeles.
Am creat o scară să uităm că universul e fără fund.
Dar dacă oamenii nu sunt unitatea,
iar lumea nu e guvernată de legi matematice,
ce guvernează toate astea ?
Vedeţi o maşină ce merge pe stradă.
Dacă mărim viteza imaginii la infinit...
... maşina dispare.
Deci, ce dovezi avem pentru existenţa sa ?
Timpul oferă legitimitate existenţei.
Timpul este singura unitate adevărată de măsură.
E dovada pentru existenţa materiei.
Fără timp...
... nu existăm.
Timpul este unitate.
Căutaţi întreaga clădire şi găsiţi-o!
Nu-i putem ţine mult timp.
Atunci e timpul să mergem.
Sigur ai nevoie de doze puternice ?
Mă tem că nu vei supravieţui.
Unele celule vor lupta
şi îşi vor apăra integritatea până la final.
Pentru a putea obţine ultimele mici procente trebuie să-l provoc
să deschidă nucleul celulelor.
Toate aceste cunoştinţe, Lucy...
Eu nu sunt sigur că umanitatea e gata pentru asta.
Suntem conduşi de setea de putere şi profit.
Este în natura omului.
Poate cauza instabilitate şi haos.
Ignoranţa aduce haos, nu cunoaşterea.
Voi intra în calculator şi voi descărca toate cunoştinţele mele.
Voi găsi un mod de a avea şi tu acces.
Da.
Sper să merităm sacrificiul tău.
Nimeni nu mişcă !
Înţelegeţi engleza ?
Ce face ?
Caută energie şi materie.
Încearcă să se conecteze cu calculatoarele noastre.
Chong-Ju!
Sunt aici, şefule.
Fa ceva.
Bine, şefule!
Voi, veniţi.
Sunteţi gata?
Sunteţi bine?
Aduceţi un medic. Rapid!
Doamne, ce se întâmplă ?
Ce creează ?
Presupun că un calculator de ultimă generaţie.
Unde e?
Răspundeţi-mi!
Băi!
Uitaţi-vă. Calculatorul se mişcă.
Unde este ?
Sunt peste tot.
Viaţa ne-a fost dată acum miliarde de ani.
Acum ştiu ce să fac cu ea.
Traducerea şi adaptarea: Snake_Eyes
Sincronizarea: sky @ Titrari.ro Team www.titrari.ro