www.subtitrari-noi.ro
Traducerea şi adaptarea: Kprice - Subtitrări-Noi Team
Mike! Mike!
Trebuie să cureţi piscina.
De ce?
Pentru că oamenii vor să înoate.
- Le-ai completat, nu? - O zi frumoasă, Mike!
- Unde-i tata? - Vizavi.
Eliberez camera 202.
- Cum v-aţi simţit, d-le Edwards? - Bine, mulţumesc.
Vă mulţumim frumos.
Două nopţi într-o cameră de sus ar fi perfect.
Sigur.
- Să vedem... Fumătoare sau nu? - Nefumătoare.
- Am camera 2203. - Bine.
E o cameră frumoasă. Acesta este barul cu gustări.
Meniul e pe perete.
Ea e,
Poftim. Mulţumesc.
Dacă mai doriţi ceva, sunaţi-mă.
Mulţumesc frumos.
- Să vă ajute cineva cu bagajele? - Nu. Mă descurc.
110 a sunat de două ori să reclame că 111 face prea multă gălăgie.
Ce fel de gălăgie?
Nu acel gen de gălăgie, Michael. Bagă-ţi minţile-n cap.
- În 111 e un fel de teren scandalos. - Abia mi-ai zis să-mi bag minţile-n cap.
Nu fi dezgustător, Mike.
Odihneşte-te, pari obosit.
- Nu sunt obosit. - Pari obosit.
- Tu eşti cea bolnavă, mamă. - Ce drăguţ să spui asta.
- Îmi pare rău. Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
- Noapte bună, tată. - Bine.
- Cine e? - Managerul.
- Poftim? - Managerul...
Cu un cadou de bun venit.
- Bună. - Bună.
V-am adus o sticlă ca dar de bun venit.
E vin. Din partea casei.
Eu sunt Mike, mă ocup de management.
- Mă bucur să te cunosc, Mike. - Plăcerea e de partea mea.
- Deci... unde aţi dori-o? - Ştii? Aş putea-o lua pur şi simplu.
Bine.
Scuză-mă, ai vrea să ţi-o deschid?
Pentru că de obicei oaspeţii nu au deschizătoare de sticlă.
Da, bine. Sigur.
Să dăm asta aşa... Mulţumesc.
- Ceva interesant astă seară? - Nu prea am fost atentă.
Cunosc sentimentul.
Ar trebui să fie pahare în baie.
- Sunt foarte igienice. - Asta-i bine.
Vinul e delicios.
- Îmi permiteţi? - Da, sigur.
E dintr-un an bun.
Uneori oaspeţii mă invită să gust.
- Serios? - Nu mereu, dar deseori.
- Ar trebui să mai fie un pahar în baie. - Cam am de lucru, Mike, deci...
- Cu ce te ocupi? - Vând tablouri.
Serios? Ador tablourile.
- De care? - Din alea.
Drăguţ... deci asta faci în oraş.
Am o prezentare dimineaţă şi bilet la avion în următoarea dimineaţă.
Cum se numeşte compania pentru care lucrezi?
- Se numeşte "Corporate Bliss". - Şi unde aveţi sediul?
- Maryland. - Drăguţ!
Ia stai, Maryland e pentru îndrăgostiţi...
Virginia de fapt. Virginia e pentru îndrăgostiţi.
Maryland e pentru găşti.
- Da, ai dreptate... - Bine, Mike.
Bine, eu trebuie să mă întorc la lucru. Super joc Solitaire-ul ăsta!
Voi fi jos, la recepţie, până la ora 23, iar dup-aia în apartamentul meu.
Dar pot fi găsit dacă suni la uşa din faţă, după acea oră.
- In care ai o problemă la Solitaire. - Bine.
Bine.
Noapte bună. Pa pa!
Am fost în uscător, după care am coborât în hol şi am realizat că
pensiunea voastră nu are nicio opţiune pentru reciclare.
Aveţi perfectă dreptate, nu avem. Ne cerem scuze, dar ne ocupăm de asta.
Dar să ştiţi că deşi cam lent, King Maneria a e absolut pro reciclare.
- Am fost foarte deschişi la asta. - Ce aş putea face cu această sticlă?
Păi...
Scuzaţi-mă, nu vreau să fiu nepoliticoasă, dar mă pasionează în mod deosebit.
- Reciclarea? - Da, reciclarea.
O iau eu, mă ocup eu. O să...
Oricum intenţionam să fac un centru de reciclare pe aici.
Ce drăguţ din partea ta.
E fiul meu Michael, managerul oficial de noapte.
Mulţumesc. E foarte frumos din partea ta.
Chiar aşa... O s-o las dincoace, lângă celelalte.
Am strâns destul de multe.
- Cine-i? - Mike.
Dumnezeule...
- Şampanie! - De ce?
O oferim tuturor oaspeţilor noştri care se cazează două nopţi.
Ce afacere nemaipomenită!
Tu şi cu mama ta v-aţi gândit la asta?
- Deci să v-o... - De ce nu?
Observaţi marca... Paharele sunt în acelaşi loc.
Iisuse!
- Mulţumesc. - Vrei să toastezi, Mike?
- Da, sigur. Eşti Sue, nu? - Da.
Pentru... oameni fericiţi!
- Cum a fost prezentarea de astăzi? - Medie.
Ai un fund minunat. L-am observat de când te-ai cazat.
- Mulţumesc. - Sper că n-am fost prea...
- Nu. Adică da, dar... - Mulţumesc.
- Faci des aşa ceva, Mike? - Nu.
- Uneori? - Foarte rar.
- Ţi-a mers vreodată? - Niciodată.
- Ce ar constitui acel "ţi-a mers"? - Nu ştiu...
- Să facem sex? - Nu...
Dacă îmi atingi fundul?
Optimistic... da, aşa aş considera.
Pentru a constitui...
Bine.
Poţi să-mi atingi fundul... dar dup-aia trebuie să pleci.
- Hai... - Vorbeşti serios?
Da! Atinge-l şi pleacă, Mike! Îl atingi şi pleci.
- Sue din Maryland? - Da.
- Din ce zonă? - Columbia.
- Dar tu? - De aici. Kingman.
E foarte cald.
- Bine, Mike... - Bine.
- Trebuie să prind avionul mâine dimineaţă. - Da, şi eu.
- Bine. - Pa pa!
Pa!
Alo, mama? Bună, eu sunt. Acum mă cazez.
Sunt în Kingman, Arizona.
Bine, cam atât. Te iubesc şi mi-e dor de tine. Bine...
- Bună, Sue. - Bună.
Mă întrebam dacă mi-ai putea da numărul de telefon sau email-ul tău înainte să pleci.
- Nu prea cred, Mike. - De ce nu?
- Nu-i stilul meu. - Dar... ştii...
ţi-am atins fundul.
Ştiu... şi a fost drăguţ. Dar cred că atât ţi-a fost scris.
Mereu...
- Mike, au şireturi? - Da.
Nu ai sa reuşeşti să-i scoţi...
- Ce...? - Sunt bine.
- Bună. - Bună.
- Aţi predat cheile? - Da, i le-am dat soţiei dumneavoastră.
Mai devreme...
Bună, tată. Mai treceţi pe la noi!
Da, totul depinde de serviciu.
- Despre ce a fost vorba? - Vinde tablouri pentru moteluri.
Mike? S-a eliberat camera 102.
- Vă mulţumim c-aţi sunat la noi. - Aş vrea o rezervare pentru...
- Apelul dv. e important pentru noi. - La naiba!
Vi se va răspunde în cel mai scurt timp posibil.
Dumnezeule! Acum sau niciodată!
Haide, fă-o!
- Alo? Spuneţi-mi cu ce vă pot ajuta. - Alo? Da!
Aş vrea să rezerv un bilet doar dus, cât mai repede posibil,
din Phoenix spre Baltimore. Aţi înţeles?
Bună. Am venit să mă întâlnesc cu Sue Claussen.
- Vă aşteaptă? - Da, i-am lăsat câteva mesaje.
- Mesaje cu privire la...? - Care o privesc pe Sue.
Prin care îi spuneam ca sunt în oraş.
Sunt un vechi prieten.
Înţeleg. Bine...
- Sue, ce faci? - Ce cauţi aici?
- Mă întrebam dacă am putea vorbi. - De ce eşti aici?
Am sunat de două ori, ai primit mesajele?
- Fetelor, luaţi-o înainte. - Eşti sigură, Sue?
Da, sigur. Duceţi-vă.
- Pot vorbi cu tine o clipă? - Da.
E complet nepotrivit.
E ca un viol.
- Nu încercam să te violez. - Ai făcut-o.
O faci! Îmi violezi intimitatea, viaţa personală.
N-am timp de asta, trebuie să ajung undeva. Am întârziat.
- E ora 17, la ce-ai putea întârzia? - La un eveniment.
Mergi la un eveniment? Ce fel de eveniment?
- N-o să-ţi spun... - Pot veni şi eu?
Poftim. Ai nevoie.
- Faci săptămânal asta? - Da.
Eşti foarte bună!
- Nu poţi rămâne, Mike. - De ce nu?
Pentru că e o nebunie.
Te-am lăsat să-mi atingi fundul şi ai traversat ţara cu avionul.
A fost mai mult decât atingerea fundului.
Tot nu poţi să rămâi. Am o mulţime de lucruri de făcut.
- Câte poţi face într-o noapte? - Multe.
Ca de exemplu? Ieşi cu prietenii...
O vezi pe fata de acolo? Lucrează pentru Burger King,
îmi dă bonuri săptămânal, iar eu i-am refuzat. Asta fac.
Vroiam să ştii că dacă îţi doreşti să plec mâine, voi pleca. Promit.
- Salutare! - A venit Sue.
Bine... Waper!
Waper.
Waper. Waper.
Bine, aripioare de pui?
Aripioare de pui.
Cu grijă! Încetişor, încetişor...
Aici aveţi aripioarele de pui.
- Bine, burgeri vegetarieni. - Dă-i naibii, Sue.
Haideţi, cică-s delicioşi.
Nu cred...
Hai, băieţi. Au soia, sunt foarte buni.
- Bine. Eu iau unu. - Bine, cine vrea doi?
Bine. Ai luat, amice?
- Ce frumos e! - Mulţumesc.
Stau aici de doi ani.
Super.
Cred că mă duc la culcare.
Vrei să-ţi ating fundul înainte?
Nu. Fac asta doar când călătoresc.
Aşa e.
Eşti singură aici în Maryland sau ai rude?
O am pe mama. E cea din poză. O cheamă Mary.
- Cu ce se ocupă? - Vinde asigurări celor hipoacuzici.
Drăguţa meserie.
Nu mă înţelege greşit, dar probabil n-ar trebui să dormim în acelaşi pat.
Bine zis.
Biletul tău de întoarcere e pregătit?
- De fapt n-am... - N-ai bilet de întoarcere?
- Am luat doar pentru dus. - De ce?
- Este inacceptabil, Mike! - Ştiu.
- Trebuie să-ţi iei unul. - Ştiu, scuze. N-am avut destui bani.
- Poftim? - Abia mi-au ajuns pentru dus.
- Şi m-am gândit... c-o să încerc. - Cu mine?
- Da. A fost doar o părere. - O părere proastă.
- Aşa cred... - Îţi împrumut eu bani.
- Nu trebuie să faci asta! - Ba o fac.
Bine. Hei, n-ai vrea mai întâi să te gândeşti să-ţi iei dimineaţa liberă?
- Nu! - Am putea sta împreună şi plec dup-aia.
- Dacă nu, poţi să mă alungi. - Eşti nebun.
- Am putea merge la zoo. Ar fi distractiv. - Mike... e naşpa la zoo.
Atunci putem face altceva. Hai, Sue, ia-ţi liber. Arăţi de parcă ai avea nevoie.
Da?
Tamponează-i pe ăia! Sa lovim oamenii! Hai!
Nu prea tare, bine?
Vai, Doamne!
- N-ar trebui să fumezi. - Gata, m-am lăsat. Vorbesc serios.
- Hei, nu trebuia să faci asta... - Dar gata, m-am lăsat.
Era şi timpul.
Stai să văd dacă înţeleg ceva. Tu crezi că mă placi, Mike?
- Da. - De ce?
- Pentru că ai stil. - Nu am.
- Ba ai. - Nu, nu am.
Ba da. Donezi 30% din veniturile tale.
Şi tu ai face-o dacă ai avea... mai mult.
Ba n-aş face-o... Şi eşti incredibil de dulce.
Sub...
Sub ce?
Sub partea din tine care nu este dulce.
Măcar ţi-ai dat silinţa.
- Ţi-i voi restitui. - Nu-ţi fă griji.
- Te voi mai vedea vreodată? - N-ar fi bine pentru tine, Mike.
- Nu mă pricep la oameni. - Nu-i adevărat.
- Ba da, este. - Ba nu e.
Ce zici de cei fără adăpost care te iubesc?
Sau fetele din echipa de fotbal?
Sau de mine?
Gata, amice, urcă.
Cred c-ar trebui să urci în autobuz. Mike.
Bună, Sue. Tot Mike sunt. Încerc să nu te reţin,
voiam doar să mă asigur c-ai primit ce ţi-am trimis săptămâna trecută...
Chestia cu suma aia mare de bani...
În orice caz, îmi ştii numărul de acasă, de pe biroul din faţă...
Serios, ar trebui să mă suni, pentru că sigur sunt prin preajmă.
Vorbim mai târziu. Sper. Pa.
Parcă te lăsaseşi de fumat...
Tocmai m-am lăsat.
- Ce faci aici? - Lucrez.
- Mi-ai primit cecul? - Cel cu suma mare de bani?
- Da. - Da, a fost drăguţ.
- Eşti doar în trecere? - Da, zbor din Pheonix mâine.
- Bine. Le iau eu. - Mulţumesc.
Trebuie să fie o regiune propice vânzărilor artizanale.
- Da, este... - Da?
Hei! Trebuie să merg la un curs de yoga mai târziu...
Ţi-ar plăcea să vii cu mine?
- Ai un iubit, Sue? - Nu.
- Ai avut... recent? - Da.
- Cum îl cheamă? - Jango.
- E un fost punker. - Fost?
- Fost... - Fost rocker punk.
Ne-am despărţit când s-a mutat.
- De ce a plecat? - Să deschidă pe coasta nordică Pacificului
o sucursală a companiei sale de iaurturi naturale. El e preşedintele.
Mulţumesc.
Cum mai e la lucru zilele astea?
- Bine... - Dar nu e serviciul visurilor tale...
Ba e visul meu, Mike.
Dacă ar fi să închizi ochii şi să poţi alege orice, ce ar fi?
Trebuie să închizi ochii, altfel nu funcţionează.
Bine... Bine.
O bucătărie modernă complet echipată.
Multiple dependinţe la etaj şi camere de recreere la subsol...
aproape de serviciu... şi teren de baschet.
- Ti s-ar potrivi? - Da. Excelent.
Distracţia înainte de toate.
Dar copii? Vrei să ai copii?
Ştii ce mi s-a părut minunat la cursul de yoga?
Modul de a respira...
- Eu nu fac asta. - Nu respiri?
Sunt zile în care trebuie să-mi instruiesc inima
să ceară mai mult aer.
Şi trebuie să-mi spun:
"Respiră, Sue... continuă să respiri".
- Da, vreau copii. - Nu erai sigură când te-am întrebat?
Nu cred c-am mai fost vreodată întrebată cu adevărat... în acest fel.
Pot să te mai întreb ceva? Şi termin, jur.
Vii s-o vizităm pe mama în drum spre casă?
E bolnavă şi i-am promis că trec pe la ea.
Acestea sunt pentru dumneavoastră. E o expoziţie de flori în centru.
Drăguţ din partea ta.
Mamă, Sue a venit cu avionul din Baltimore în această dimineaţă.
- Cu ce te ocupi, Sue? - Vând artă decorativă.
- Te-am mai văzut? - Da, s-a mai cazat la motel, mamă.
- Aşa ne-am cunoscut. - Şi de unde eşti originară?
- Sunt din Columbia, Maryland. - Provii dintr-o familie bună?
- Nu, nu chiar... - E ceva anume în neregulă cu familia ta?
Tatăl meu locuieşte pe undeva prin nordul Californiei...
Cam asta-i tot ce ştiu despre el.
O dată a uitat să mă ia de la ora de sport... întreaga noapte.
Cam mult soare sudic.
N-a prea contat...
Asta spune mai multe despre el decât despre mine...
- Poţi să-mi dai pastilele, Mike? - Care dintre ele?
Cele de acolo, din stânga.
Pot vorbi cu fiul meu între patru ochi un minut?
- Am spus ceva ce nu trebuia? - Chiar deloc.
Durează doar o clipă.
Bine.
- Îmi place. - Serios?
E genul care se lasă greu, dar are logică...
într-un fel emoţional.
Dar nu-i nimic.
- Sub asta are o inimă de... - Aur?
Nu, n-aş spune aur. Poate alcătuită din... piele.
Dar merge... va fi potrivită pentru tine după ce nu voi mai fi.
Nu trebuie să-ţi mai spun ce fericită aş fi dacă ţi-ai găsi pe cineva
înainte să-mi expire timpul.
Doar să ştiu că nu rămâneţi singuri pe aici, tu şi tatăl tău,
plimbându-vă ca nişte roboţi.
Mamă, tata nu-i robot.
Este... dar în mare parte mă refeream la tine.
- Trebuie să-ţi găseşti ieşirea... - Din ce?
Din orice eşti blocat.
Ai moştenit-o de la tatăl tău.
Şi-a revenit din cel mai greu blocaj, şi nu vorbeşte decât despre sport de atunci.
Dar nu trebuie să fie şi cazul tău.
- Te simţi bine? - Da. Tu?
- Da. - Te-a plăcut.
- Pe naiba... - Da, te-a plăcut. Mi-a spus-o.
Ce-a durat atât?
- Tată, ţi-o aminteşti pe Sue? - Da.
- E un prosop pe jos în camera 110. - Bine.
Trebuie să mă duc la mama ta.
- Chiar pleci? - Trebuie.
- Nu se poate, mai stai o noapte. - Am întâlniri după amiază în Seattle.
Anulează-le. Mai stai puţin...
- E serviciul meu. - Ştiu.
Dar ţi-ai putea găsi un serviciu pe aici, pe aproape.
- Unde? La Sash One House? - Nu.
- Spuneam că... - Mike...
Nu ştiu cum să-ţi spun...
N-o să meargă.
- Mai vin pe aici când sunt în trecere... - Ce vrei să spui?
Nu pot să mă mut din Baltimore să locuiesc într-un colţ al motelului părinţilor tăi.
Adică... Fii serios...
Îmi pare rău...
Promit să păstrăm legătura mai bine de data aceasta.
Cum spui tu...
- Aici şi-a dorit? - Era doar fân.
S-ar enerva să afle că se construieşte aici.
Dar... i-am promis c-o voi face.
E frumos încă...
Am vrut să-ţi dau mai devreme asta.
E bijuteria preferată a mamei tale.
Ştii că-i plăceau lănţişoarele.
S-a gândit c-ar trebui să fie al tău.
Nu ştiu de ce sau dac-o să-ncepi să-l porţi, dar...
găseşti tu ce să faci cu el.
Mulţumesc, tată.
M-a sunat un tip... vrea să cumpere motelul.
- O s-o faci? - Am dubii. Probabil o să-l păstrez încă,
dar tu poţi să faci ce vrei, Mike. Dacă vrei să pleci...
- Nu-i deloc rea montura... - Da, a fost al mamei.
- Doamne, hai să nu fim sentimentali. - Nu, doar spuneam că...
Mda, ştiu ce spuneai. Numai să nu începi să plângi.
- Ce? N-o să-ncep. - Nu-i bine-n momentul de vârf al afacerii.
- Momentul de vârf al afacerii? - Da, momentul culminant al afacerii.
- De cât timp eşti în branşă? - Eu... nu... nu sunt încă în...
Nu, nu, exact. Deci când cineva spune să nu începi să plângi,
e momentul să începi să te bâlbâi...
- Vezi ce-am vrut să spun? - Cât? Pentru colier.
- Îţi dau 300. - Bine.
- Bună. - Bună.
- Am venit s-o văd pe Sue, vă rog. - Sue nu mai lucrează aici.
- Poftim? - S-a mutat la Washington.
- D.C.? - Statul.
Un fost iubit a convins-o să se mute la Aberdeen.
I-a trimis flori şi bilete la clasa I. Ca în "Ofiţer şi Gentleman".
Aţi văzut-o pe aceasta femeie?
Numărul 8?!
Opt?
Nu... Făceam doar mişto de tine.
- Eşti nou în oraş, nu? - Da.
- Cauţi de lucru? - Da.
Vrei... să lucrezi aici?
- Serios? - De ce naiba n-aş fi serios?
- Al. - Mike.
- Mă bucur să te cunosc, Mike. - Şi eu.
- Deşi puţi... - Da?
Rău de tot! Nu poţi lucra aici dacă puţi.
E localul părinţilor mei care-s de modă veche şi detestă oamenii împuţiţi.
- Bine. - Aşa că du-te acasă şi fă un duş.
Te rog. Apoi întoarce-te şi îţi dau de lucru.
- Nu am o casă. - Serios?
Îi mai trebui şi un loc unde să locuiască,
şi mă gândeam că poate l-am putea lăsa să stea la subsol
şi să-i luăm bani de chirie din salariu...
Minunat.
Mulţumesc frumos pentru ajutor, chiar înseamnă mult.
Nicio problemă, amice.
Încercam să le atrag alor mei atenţia asupra unui american,
pentru că e mai simplu aşa.
- Mai ales dacă e unu care caută de lucru. - De ce?
Pentru că fumez o grămadă de iarbă înainte de a dormi.
- Mişto... - Cum de ai venit în Aberdeen, Mike?
Fata de care sunt îndrăgostit s-a mutat aici cu un fost iubit.
- Ce aiurea, omule... - Da...
Mai ales având în vedere faptul că tipul e un punker.
- Un adevărat punker? - Fost punker. Cred că-i mai bătrân acum.
- Dresează câini? - Nu ştiu.
- Îl cheamă cumva Jango? - Da, cred că da.
- Am auzit de tipul ăsta, Mike! - E punker?
Nu, e un fost punker!
Chestia e că tipul ăsta e un fel de magnat al iaurturilor.
E foarte important în lumea iaurturilor, ca un fel de rege al lor.
Vezi cuştile alea? Acolo îşi ţine câinii.
- La naiba! - Ce e?
- Tipul ăsta... tipul ăsta e super tare! - Ce vrei să spui?
Nu sunt un armăsar sexual. Dar tipul ăsta...
- Nu, tipule, eşti perfect în regulă. - Spui şi tu doar aşa...
Da, dar ce-ai fi vrut să-ţi spun, că ai dreptate?
- Nu, dar... - Uite, fetele din ziua de azi
nu vor armăsari sexual.
Vor bărbaţi muncitori, care se străduiesc.
Tu arăţi ca cineva care se străduieşte, Mike.
Ai bătut atâta drum până în Aberdeen, trebuie să conteze, nu?
- Da! - Da...
Tipul ăsta şi-a ras potăile ca pe pittbuli.
Cred că am o idee despre cum să-ţi recuperezi fata.
- Serios? - Îl vezi pe tipul care stă acolo?
Are o şcoală de pilotaj în Olympia.
Ar trebui să discuţi cu el, Mike.
Bine, Mike! Acum vreau să-ţi eliberezi mintea!
Hai s-avem un moment afurisit de plenitudine spirituală!
Sunt destul de sigur că pot s-o fac!
Asta am tot discutat în ultima oră.
Hai acum!
- Trei, doi, unu! - Stai... Ce naiba...?!
Mike! Eşti pe cont propriu!
Sue!
Doamne! Jango! Jango!
Jango!
Dumnezeule! Cine eşti?
- Sunt eu, Mike! - Mike?
Ce faci?
Ce naiba se întâmplă?
Vino aici, Mike. Vino aici. Jango, nu mai trage!
Opreşte-te!
Vino aici, vino după zgomot!
Aici!
Opreşte-te!
Te-am prins.
Doamne, te simţi bine?
- Stai deoparte, Sue! - Jango, dă-mi afurisita de armă!
Cred că mor... Vorbesc serios, cred ca mor.
- Doamne... - Nu te apropia.
- Ce faci? Jango, ce faci? - Acord primul ajutor.
Doamne, chem o ambulanţă.
- Ajutor... - Arată de parcă l-ai săruta, Jango.
- Bună... - Bună.
- Unde sunt? - La spitalul din Aberdeen.
- M-a... - Da, te-a împuşcat Jango.
Dar te-a împiedicat să intri în şoc.
Mike... De ce ai venit aici?
Pentru că te iubesc.
- Am găuri de bile în gât? - Da.
- Mă dor! - Îmi imaginez.
- Credeam c-ai terminat-o cu tipul ăla. - E bun cu mine, Mike.
Mi-a încredinţat contul non profit al firmei de iaurturi
care îmi va permite să fac mult bine, multor oameni.
Se simte groaznic că te-a împuşcat
şi vrea să te invite la cină.
Ce drăguţ...
Cine-i tipul ăla?
Sunt eu cu Joe Strumer...
- In vara lui '79 a anului 1900. - Cine-i Joe Strumer?
Cel mai probabil, Joe Strumer a făcut dragoste cu mama ta, Alan,
şi a compus un cântec despre asta.
Uite-ne vomitând împreună la un bar.
- Cine-i acolo? - Eu cu Ed McMan. Ed McWild Man.
El chiar e un adevărat punker.
Practic, pentru mine, dresura câinilor e o încântare,
o cursă după adrenalină, dacă vreţi, altfel greu de regăsit în lumea iaurturilor.
- Mai ales acum când nu mai eşti punker. - Mereu voi fi un punker pe dinăuntru, Al,
nu te înşela, dar e o nevoie redusă de a mă denumi punker,
într-o lume în care noţiunea de punker a fost modificată de piaţa de desfacere.
- Bine. - Cum ţi se pare Marsala?
- E foarte bună. - Da?
- Tu n-o să serveşti deloc? - Am lichefiat-o.
Ascultă, aş vrea să-mi cer în mod oficial şi sincer scuze
pentru incidentul cu bile.
Mi-am pierdut cumpătul. Îmi era teamă pentru Sue,
pentru câini şi pentru starea generală a piscinei...
- Aşa că vreau să-ţi spun că regret... - Mike.
- Prietene... scuză-mă. - Nu-i nimic.
Rămâne de domeniul trecutului.
Sue mi-a spus că eşti pictor.
Da, un pictor foarte talentat.
Când ţi s-a oferit oportunitatea să-i cunoşti operele?
În ultima-mi călătorie de afaceri pentru Corporate Bliss.
Iar tu ce ai văzut în ea, oportunitatea
de a-ţi promova arta, sau o femeie frumoasă?
Prima parte, cea cu arta...
Deci tu eşti cel care pictează vulpiţe şi căsuţe pentru corporaţiile de artă.
- Da. - Bine.
Pentru că am ceva de spus despre asta.
Iei un rottweiler, nu, să spunem o alta bestie care vânează o vulpe
şi ai o dinamică total diferită în propriile mâini,
pentru că o bestie care fugăreşte o vulpe este altceva!
Pentru că bestia va transforma vulpea aia
în carne de vulpe în mai puţin de trei secunde.
Înţelegi ce vreau să spun?
Vreau să fac lobby pentru asta.
- Bine. - A fost un pui delicios, Jango.
- Mi-a plăcut afurisitul de pui, Jingo! - Ca să ai pui mai bun, trebuie să fii cocoş
Spun cu glas tare, cine vrea şi desert?
Am o nouă aromă pe care vreau s-o încercaţi.
Sue, Mike şi cu mine mergem la clubul cowboy-lor după cină.
Dacă vrei să vii şi tu, să ştii că se dansează pe cinste.
Mă mai gândesc.
Nu vreau să spun că China o să bată America la poponeţ doar economic,
ci va invada întreaga ţară. Mă refer la faptul că voi veţi fi nimicuri.
Nu...
Gândiţi-vă la Orient aşa cum vă gândiţi la asiatici, Mike.
Va vom uimi cu unicitatea şi frumuseţea noastră.
- Ţi se pare bună tipa? - Da, oarecum...
- Bună, băieţi! - Sue! Bună.
Bună, Mike.
- N-ai venit cu Jango, nu? - Nu, nu. S-a cam îmbătat,
aşa că i-am spus că am de făcut un comision.
- Vrei să dansezi cu noi, Sue? - Nu.
- Hai, ştiu că ai mişcările tale. - Nu ştiu să mă mişc.
Toată lumea ştie să se mişte, Sue. Mike, arată-i mişcările tale.
- Nu am mişcări... - Sue, nu crezi că Mike are mişcări?
- Sunt sigură că ai ceva mişcări. - Haideţi să ne mişcăm.
- Haide... - Hai.
Ai auzit? În Aberdeen se va însămânţa cel mai mare ogor ecologic din ţară.
- Cum spui tu, Mike. - Ar trebui să găsim o cale să ne implicăm.
Da.
Salut, Jango!
- Ştii de ce voi fi mereu punker, Ned? - Mike.
Mike... pentru că nu prea cred orice porcărie.
Sunt cu ochii pe tine, Ned.
Stai departe de ea.
- Mike, te simţi bine? - O să i-o-ntorc.
- Da, da... - O să regrete asta.
- Eşti sigur că vrei să faci asta? - Nu veni dacă nu vrei.
- Prietene, sunt cu tine. - Bine. S-o facem.
Să mergem.
Iubito, când mă gândesc la tine...
Mă gândesc la iubire.
Draga mea, de-ar fi să trăiesc fără tine,
Aş trăi fără iubire...
De-aş mai avea visele de aur
Ale trecutului...
Te-aş învălui în Paradis
Şi-aş simţi că mor încet...
Mă simt făcând dragoste...
A fost grozav.
O clipă.
- Stai. - Hai, hai, hai, hai, hai!
- La naiba. - Te iubesc enorm!
Mâncătorule de rahat de câini, eşti naşpa!
- Michael, te caută cineva! - Bine.
- Trebuie să vorbim, Mike. - Ştiu. Ţi-am lăsat mesaje.
- I-ai spus despre noi? - Da.
- De ce? - Pentru că mă mărit cu el.
- Poftim? - Vreau să accepţi.
De ce?
Pentru că mă aflu într-un moment al vieţii în care am nevoie de anumite lucruri.
- Ca de exemplu? - Ca un anumit gen de iubire...
- Ce fel? - Genul care nu pare un proiectil neghidat.
Nu poţi să urmăreşti oamenii de-a lungul ţării!
Nu te poţi paraşuta în piscinele oamenilor,
bate la uşile camerelor de motel a oamenilor doar pentru că te simţi singur.
Viaţa nu e aşa!
Pentru a fi cu cineva, nu se rezumă totul doar la necesităţile tale!
Trebuie să fie mai puţin egoist de atât, Michael,
trebuie să fie mai puţin egoist de atât!
Ca de exemplu salvarea tuturor, mai puţin a ta?
- Nu asta fac. - Ba da.
- Ba nu. - Ba da!
Eşti atât de ocupată fiind altruistă încât te tratezi ca naiba!
- Asta crezi despre mine? - Spuneam doar că... ştiu de ce ai nevoie.
- Ce anume? - Să ai grijă de tine un pic.
Astfel încât să nu simţi că cei care te iubesc, te agasează.
Sue... Sue, mărită-te cu mine...
Lasă naibii lumea în pace pentru jumătate de secundă,
vezi ce se întâmplă şi poate că totul va fi bine.
- Mă mărit sâmbătă. - De ce?
Pentru că sunt însărcinată.
Îl voi păstra şi... e ceea ce-mi doresc.
Vei avea un copil?
- Ar putea fi al meu? - Nu...
De asta mă căsătoresc.
Mike, nu-mi pot permite să fiu egoistă în situaţia asta.
Trebuie să fiu cu cineva care ştie ce face cu viaţa lui.
Îmi pare rău... dulceaţa nu este totul...
Poţi pleca acum, te rog?
Pleacă pur şi simplu... bine?
Pleacă din subsolul meu, Sue!
Susane, pleacă... Vorbesc serios, pleacă naibii din subsolul meu! Imediat!
Aş vrea să am puşca aia cu bile acum. Se duc în luna de miere?
Nu ştiu...
Probabil aşteaptă să se termine sezonul iaurtului.
- Vei fi bine. - Da...
Vroiam să-ţi spun, Al...
eşti cel mai bun prieten pe care l-am avut vreodată.
Idem.
Ce rahat...
E suficient cât să te facă să-ţi doreşti să devii călugăr budist.
- Aş fi fost bun la asta. - Da?
Amice, nu te lăsa purtat de val...
Noroc!
Haide!
Michael, progresul pe care l-ai făcut în formarea ta aici, este remarcabil.
Mulţumesc, părinte.
Nici nu mai spun că transformarea ta de la cărător de lemn
la muncitor a fost totală şi completă.
Mulţumesc.
- Însă unele griji ies la iveală. - Ca de exemplu, părinte?
Înainte de toate, nu trebuie să-mi spui "părinte".
Dar trebuie să-ţi spun că mi-a făcut plăcere.
Michael, un aspirant budist, aşa cum eşti tu,
ar trebuie să facă astfel încât inima să nu-i fie în război.
Bineînţeles, părinte.
În inima ta, Michael, pot spune că se dă o luptă.
- Nu se dă. - Ba da, Michael.
Nu ţi-ai transcendentat pasiunile lumeşti.
Ca să îţi spun direct... eşti blocat.
Şi, de asemeni, pierzi prea mult timp jucând volei.
- Da, dar credeam că e permis, părinte. - Da, dar nu 7 ore pe zi.
Chiar l-aţi încurajat pentru combaterea stresului.
Da, aşa am făcut.
Dar Michael, călugării budişti n-ar trebui să combată stresul 7 ore pe zi.
Suntem călugări budişti. Călugări budişti...
- Ce ar trebui să fac? - Părinţii mei au murit când aveam 10 ani.
Două luni mai târziu, eu şi unchiul meu ne-am mutat în America.
Am fost forţat să renunţ la tot ce ştiam pentru a putea merge mai departe.
Uneori, în viaţă, trebuie s-o faci.
- De unde sunteţi, părinte? - Din Vietnam, provincia Hawnia.
- Părinţii mei au fost ucişi în război. - De americani?
Da. Şi totuşi m-am mutat aici.
Viaţa e ciudată.
- Îmi pare rău. - Nu, nu, nu. Nu este vina ta.
Renunţă, Michael. Renunţă şi mergi mai departe.
- Îmi amintesc de tine. - Da, am vândut colierul mamei.
- Da, aşa e. Ce pot face pentru tine? - Îl vreau înapoi.
Tată, vrei să-ţi pregătesc ceva pentru cină?
- Nu, e ok. - Bine.
Tată, când ai fost în Vietnam,
ai luptat în provincia Hawnia?
Da. De ce?
Am cunoscut la mănăstire un tip care era din acea zonă.
Părea să cam ştie cum stă treaba.
Mă bucur să aud.
Tată, mă gândeam că poate ar trebui să vinzi motelul.
Nici măcar nu-ţi place aici. A fost dorinţa mamei.
- De ce spui asta? - Pentru că e adevărat.
Mama iubea oamenii, îi plăcea să facă lucrurile să meargă, nu-i deloc genul tău.
Nu eşti o persoană foarte sociabilă, tată.
Ar trebui să renunţi, să mergi mai departe, altfel o sa te blochezi.
- Să-l vând şi ce să fac? - Orice. Încă mai ai timp. Ai bani...
Ce-ţi trebuie, Mike, un împrumut?
Nu.
Vroiam doar să spun că toate astea nu trebuie să fie finalul.
Şi că te iubesc.
Dragă Mike, ştiu că probabil nu vrei s-auzi de mine
şi nu te pot învinovăţi, dar voiam să-ţi scriu să-ţi spun ce cred.
Cred c-ai avut dreptate în acea zi.
În legătură cu oamenii care se ascund în spatele acţiunilor lor
pentru a-şi evita viaţa.
Ai avut dreptate acolo în subsol.
Aşa că am vrut să-ţi mulţumesc.
Datorită ţie, Mike, nu mai sunt aceeaşi persoană care eram.
La revedere, Mike. Cu drag, Sue
M-am gândit la ce mi-ai spus ieri.
Cred c-aveai dreptate.
Acestea fiind spuse, astea îţi aparţin.
- Ce sunt? - Actele motelului... cu numele tău pe ele.
- Tată... nu de asta am... - E bine aşa. Mie nu-mi trebuie.
- Mama ta se pricepea la asta. - Dar nu poţi să-mi dai motelul...
- Ţi se cuvine de drept. - Tu ce vei face?
Vreau să fiu în formă, să mă alătur, poate, ligii de baschet.
- Dar tu? - Nu ştiu... găsesc eu ceva.
- Ai terminat cu călugăritul? - Da... mai practic ocazional...
- Nu profesional, dar... - Şi acea fată?
N-a mers...
Nu... ne potriveam.
Ştiu şi eu, Mike... lucrurile se schimbă. Viaţa...
- Ce vrei să spui? - Nu mai eşti acelaşi.
- Bună supa. - E bună supa.
Poţi să faci asta, Mike.
- Mă duc la sală. - Da?
Da, au ore pentru pensionari de la 15 la 17:00.
- Am o minge nouă. - Am observat.
- Bine, Michael... - La revedere.
- Alo? - Bună, Jango.
Sunt Mike, prietenul lui Sue.
- Bună, Mike. - Bună.
Ştiu că probabil nu vrei să auzi de mine chiar acum,
dar trebuie să-i spun lui Sue cu ce mă ocup acum,
şi cred că odată ce va afla, va înţelege că nimic altceva...
- Mike! - Da.
Ne-am despărţit. Eu şi Sue ne-am despărţit.
M-a părăsit. S-a reîntors în Maryland, la mama ei.
- Bună. - Bună. Sunteţi Mary Claussen?
- Da. - Bună.
- Sunt un prieten de al lui Sue.
- Este acasă? - Cine eşti?
Mike, managerul.
Sue? A venit Mike.
- Bună. - Bună.
- Ce face copilul? - Până acum bine.
Te simţi bine?
- Îmi pare atât de rău, Mike... - De ce?
Pentru că am greşit mult... cu tine.
Dar aveai dreptate, eram ca un copil.
Astea sunt documentele motelului.
Vreau să-l transform într-un adăpost...
cu teren de baschet.
Am cumpărat tot ce trebuie.
De fapt speram c-ai vrea să dai o mână de ajutor.
Te iubesc cu adevărat, Sue, şi vreau să am grijă de tine
şi de orice ai avea înăuntrul tău.
Nu-mi doresc decât să fim împreună. Atât.
- Respiră, Sue... - Bine.
Respiră în continuare.
- Ţi-am scris o strofă, vrei s-o auzi? - Sigur.
Mike, o Mike, alesul meu...
Continuă s-apari instantaneu.
Sue e o afurisită.
Mi-a plăcut.
- Da? - Da.
Traducerea şi adaptarea: Kprice-Subtitrări-Noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro