FAMILIA DIN MANSFIELD PARK
"...tocmai când Eliza subtiliza elegant..."
"...o bancnotă de 50 de lire, din sertar în propria-i poşetă..."
"...am fost întrerupţi brusc chiar de bătrânul MacDonald!"
"Am apelat la toate armele câştigătoare ale sexului nostru,
pentru a face ceea ce trebuia făcut."
"Sophia a ţipat şi a leşinat, iar eu am strigat înnebunită."
"În cele din urmă, ne-am revenit, am scăpat şi am fugit la Londra."
"Am început să ne gândim să ne întoarcem la mamele noastre,"
"dar am auzit întâmplător..."
"...că muriseră de foame!"
Fanny!
La revedere, Susy.
Gândeşte-te la multe poveşti bune pentru mine şi mănâncă mii de tarte.
Iar tu, micuţo, continuă să-ţi perii părul, dar nu-l rupe tot.
Fanny, a ajuns.
Trezeşte-te. Ia-ţi la revedere de la sora ta.
Scuze pentru întârziere. Grăbeşte-te.
La revedere! Haide, n-am toată ziua de pierdut.
La revedere! La revedere, mamă.
Transmite salutări surorii mele. Da, mamă.
Şi îmi vei scrie ca să-mi spui când e timpul să mă întorc acasă?
Mamă?
Daţi-i drumul!
La revedere! La revedere, Susy!
La revedere!
Bazat pe romanul "Mansfield Park" de Jane Austen, scrisorile şi jurnalele timpurii
Auzi asta?
Încărcătură neagră, domnişoară.
Încărcătură neagră? Da. Sclavi.
Probabil vreun căpitan, ori vreun eroic doctor de vas...
...a adus acasă câţiva tuciurii, cadou pentru soţie.
Dă-i drumul!
Stai!
E cineva?
Hei! E cinci dimineaţa.
O doamnă Norris, a aranjat ca fata aceasta să fie adusă aici.
E nepoata ei, sau cam aşa ceva. Doamna Norris locuieşte la casa parohială.
Mi s-a spus să o las la intrarea principală din Mansfield Park.
Atunci las-o.
Tu trebuie să fii mătuşa Norris. Da, da...
Te-a adus cu două ore prea devreme.
Intră.
Ellis, adună copiii.
Acum, hai să te vedem.
E bine... sunt sigură că ai alte calităţi.
Sir Thomas, e aici. Micuţa noastră povară.
Bună, Fanny. Bună, Sir Thomas.
Salutări din partea familiei mele. Mulţumesc. Cum a fost drumul?
Agreabil, domnule. N-aveam idee că Anglia e aşa mare.
Dar ai mers, cât? 150 de kilometri?
Da, domnule. Impresionant. Într-adevăr.
Ei bine, cazeaz-o cu dumneata şi cu domnul Norris, şi vom prezenta copiii mai târziu.
Cu domnul Norris şi cu mine?
Da... credeam... Nu, nu, nu.
E o neînţelegere, domnule.
Când am sugerat să luăm pe biata mea nepoată...
Vă rog, nu vă faceţi probleme în ce mă priveşte.
Vorbeşte doar când ţi se adresează cineva.
Ne scuzi puţin, domnişoară Price?
Bună dimineaţa. Sunt Maria Elizabeth Bertram.
Iar eu sunt Julia Frances Bertram. Încântată de cunoştinţă.
Încântată să vă cunosc.
Domnul Norris nu poate tolera gălăgia unui copil mai mult decât poate zbura!
Dar poate nu-i bine s-o ţinem în casă cu băieţii.
Dacă o creşti împreună cu ei, deşi e frumoasă ca un înger,
nu va fi mai mult decât o soră pentru ei.
Presupun că ai dreptate. Atunci, rămâne stabilit.
Maria, Julia, ascultaţi...
Trebuie să fim pregătiţi pentru o ignoranţă crasă,
unele opinii răutăcioase şi o anumită vulgaritate în maniere.
Acestea nu-s greşeli de necorectat. Sper că nu-l va tachina pe Pug al meu.
Abia am convins-o pe Julia să-l lase în pace.
Dar voi, fetelor, nu trebuie să fiţi arogante faţă de ea.
Ea nu e egala voastră.
Dar lucrul acesta nu trebuie să fie evident pentru ea.
E o chestiune de mare delicateţe. De mare delicateţe, da.
Sala de mese pe acolo. Cămările acolo. Pivniţele pe acolo...
Sper că nu te bosumfli repede. Mama ta avea obiceiul ăsta.
S-a măritat ca să scape familia de obligaţii.
Aceasta e aripa de vest.
Va fi reparată curând, dacă Tom va lăsa caii şi zarurile!
Camera de biliard. Pentru bărbaţi, desigur.
Aminteşte-ţi că există o măsură în toate lucrurile.
Da... chiar Tom l-a făcut.
Foarte modern... foarte modern.
Extraordinara bibliotecă a lui Sir Thomas. Haide, n-avem toată ziua la dispoziţie.
Iar aici e biroul lui Sir Thomas.
Să nu-l deranjezi niciodată aici.
Poartă pe umeri mari responsabilităţi.
Acesta e sanctuarul său personal.
Camerele servitoarelor... Cele ale servitorilor, acolo jos.
Vei fi asistenta mea, înţelegi.
Iar aici, fosta cameră a copiilor şi a guvernantei...
...e acum propria ta cameră!
Mă iertaţi... Da?
Cât timp ar urma să rămân aici?
Depinde, nu-i aşa?
Dar dacă totul merge bine... definitiv.
"Dragă Susy, se pare că mama m-a dat de tot."
"Şi nu mă pot aştepta decât la suferinţă, din tot ce-am văzut la Mansfield Park."
N-avea grijă. Cred că e bine să plângi. Îţi face părul să crească.
Nu-ţi bate joc de mine.
Dă rezultate?
Ce să dea rezultate? Atitudinea mea.
Te face să te simţi mai bine? Cu siguranţă mă face să uit.
Bine... oricum, eu sunt Edmund.
Aşadar, de cine ţi-e dor?
"I-am vorbit lui Edmund mai ales despre tine, Susy."
"M-a întrebat dacă vrea să-ţi scriu. I-am spus că n-am hârtie."
"Şi mi-a dat hârtie, pentru mai multe poveşti decât ai vrea să auzi!"
"Apropo, Eliza a fugit în secret la Paris cu iubitul ei."
"Din păcate, a cheltuit mai mult decât îşi putea permite"
"şi a fost încarcerată şi parţial mâncată de cei doi fii ai ei."
"Dar are de gând să ucidă paznicii."
"Te voi ţine la curent cu toate noutăţile."
"P.S..."
"Vrei te rog s-o asiguri pe mama că mă perfecţionez zi de zi?"
Istoria Angliei.
Henric al VI-lea.
În timpul domniei sale a trăit Ioana d'Arc
şi a făcut atâta agitaţie în legătură cu englezii.
N-ar fi trebuit să o ardă, dar au făcut-o.
Henric al VIII-lea...
Te scutesc de sarcina de a asculta ceea ce ai mai auzit...
şi pe mine, de sarcina de a povesti ceva de care nu-mi amintesc foarte bine.
Totuşi, dreptatea şi datoria...
Şi atunci, acea ruşine a umanităţii, acea ciumă a societăţii, Elizabeth,
care, ca o ucigaşă şi regină rea ce era,
şi-a întemniţat verişoara, pe drăgălaşa Mary, Regina Scoţiei, pentru 19 ani
provocându-i o moarte prematură, nemeritată şi scandaloasă...
...spre eterna ruşine a monarhiei şi a întregului regat.
"Scrisă de un istoric parţial documentat, ignorant şi plin de prejudecăţi."
Fanny, eşti îngrozitoare! Atâtea certuri şi războaie!
Cu bărbaţi buni de nimic, şi aproape fără femei.
Foarte obositor.
E ciudat că istoria e aşa plictisitoare. Probabil multe lucruri sunt inventate.
Da, va trebui să-ţi modelez mintea isteaţă într-un mod mai strict.
Cred că situaţia impune nişte...
...Shakespeare!
Fanny Price! Vrei, te rog, să te porţi puţin mai distins!
Ce?
Aşadar, îţi place de ea?
Doamna Shakespeare e refugiul meu. Nu-ţi pot mulţumi îndeajuns.
Cadourile mele nu reprezintă nimic faţă de ale tale.
Scrierile mele sunt de lemn, în comparaţie cu creaţiile tale sălbatice.
Da, sunt o fiară sălbatică! Sunt sigură că Sir Thomas ar fi de acord.
Nu fii preocupată de gravitatea sa. Are multe lucruri pe cap...
Ca de exemplu...?
Edmund!
E complicat. Iar eu sunt prea ignorantă?
Fanny!
Regretă că m-a luat la el, nu-i aşa?
Nu, doar că...
E doar din cauza faptului că sunt probleme cu sclavii de pe plantaţie.
Aboliţioniştii lansează atacuri. Şi e un lucru bun, nu-i aşa?
Ei bine, toţi trăim din profituri, Fanny.
Inclusiv tu.
Tom, cred că nu vorbeşti serios!
Vino înapoi!
Tom!
Ai să faci cum spun eu!
Şi să fac ceea ce faci tu?
Până şi eu am principii, domnule!
Tom!
Eşti un înger.
Tom!
"Dragă Susy, noutăţi..."
"Sir Thomas l-a luat pe Tom cu el în Indiile de Vest, ca să..."
"...protejeze interesele noastre acolo."
"Maria şi-a găsit un logodnic, un domn Rushworth,"
"pe care Sir Thomas l-a acceptat prin corespondenţă."
"Toată lumea pare încântată de el, mai puţin Edmund, care spune:"
"'Dacă n-ar avea 12.000 de lire pe an, l-am găsi extraordinar de şters."'
"În consecinţă, e o urgenţă şi pentru Julia să-şi găsească un peţitor."
"Iar soţul doamnei Norris a murit..."
"...ceea ce n-a părut s-o deranjeze deloc."
"S-a mutat într-o zonă mai potrivită, unde traiul era mai puţin costisitor."
"Ce bucurie! Aşadar..."
"Acum a venit un pastor nou la parohie, şi..."
"...viaţa nu mai pare a fi decât o rapidă succesiune de nimicuri solicitante."
Fratele şi sora vitregă a soţiei pastorului.
Mă aştept să-i primiţi cu atenţia şi cu vitalitatea potrivită.
Ca să nu mai vorbesc de amabilitate!
Poate îmi va trebui toată dimineaţa ca să-mi revin după balul de-aseară.
Sunt doar uşor ameţit. Într-adevăr!
Domnule Russel, te rog!
V-o prezint pe domnişoara Mary Crawford.
Şi pe fratele ei, domnul Henry Crawford.
Aceasta e sora mea, Lady Bertram.
Domnul Edmund Bertram.
Aceasta e domnişoara Julia Bertram, care tocmai a ieşit în societate în toamna asta,
după ce domnişoara Maria Bertram, iat-o, s-a logodit cu domnul Rushworth.
Poate că aţi traversat proprietatea superbă a domnului Rushworth venind încoace.
Cea cu grădini impresionante, Sotherton?
De fapt, plănuim anumite îmbunătăţiri.
Şi Fanny Price.
Ei... păreţi într-adevăr un grup cam posomorât!
Te rog să ni te alături la jocul de cărţi, domnule Crawford.
Ei bine...? Îmi plac amândouă foarte mult.
Dar Julia îmi place mai mult.
De ce?
Pentru că mătuşa ei, Norris, m-a sfătuit că aşa trebuie să fie!
Pare într-adevăr foarte pregătită pentru o legătură amoroasă.
Deşi Maria e foarte plăcută.
Deşi alegerea ei e deja făcută. Da...
Şi pentru asta îmi place şi mai mult.
O femeie logodită e întotdeauna mai plăcută decât una liberă.
E mulţumită de ea însăşi.
Grijile ei au trecut, şi atunci simte că-şi poate folosi toate farmecele
fără a trezi bănuieli.
Totul e sigur cu o femeie logodită. Nu se poate întâmpla nimic rău.
Îţi permiţi cam multă libertate cu asemenea judecăţi, Henry.
Dar tu vei fi cel decepţionat până la urmă.
"Nu pot şti dacă mă iubeşte, a spus Eliza."
"Am întrebat-o: Nu te-a privit niciodată cu admiraţie?"
"Nu ţi-a strâns tandru mâna? N-a lăcrimat, ca să plece apoi brusc?"
"Niciodată, a spus ea."
"Pleca într-adevăr, atunci când vizita se încheia."
Edmund... Ce crezi?
E încântătoare.
Amândoi sunt încântători.
Nu e nimic rău dacă îmi place un om agreabil.
Toată lumea îmi cunoaşte situaţia. Trebuie să câştigi mereu?
Chiar şi atunci când ai deja premiul?
Julia, mici frecuşuri şi dezamăgiri vor fi mereu.
Dacă un plan al fericirii eşuează...
...natura umană se îndreaptă către altul.
S-ar putea să ai nevoie până la urmă de filosofia asta drăguţă, Maria.
Păcat că Tom, cel mare, nu e aici.
Sau cele 20.00 de lire, şi titlul său de baron!
Henry! Ştii că lucrurile astea nu înseamnă nimic pentru mine.
Să rămânem o vreme?
Da, te rog.
Trebuie să recunosc că plăcerile vieţii depăşesc rar asemenea momente.
Nu eşti de acord, Pugsie?
Fir-ai să fii!
Tom, ţi-e bine? E război? Unde-i Sir Thomas?
Edmund, vino repede!
Tom, ce-i în Antigua? Unde-i tata?
Antigua... Toţi oamenii drăguţi de acolo plătesc pentru petrecerea asta.
Tom, credeam că eşti în Antigua.
Te rog...
Tom s-a întors din Antigua ceva mai devreme decât v-aţi fi aşteptat.
A stat o vreme în Londra. L-am găsit la teatrul Covent Garden.
La un teatru? Da. Întâmplător, acolo se pune iar în scenă acea...
...delicioasă piesă nebunatică numită "Jurămintele îndrăgostiţilor".
Am auzit de piesa asta...
Tom a fost un parazit fermecător, până când...
Ei bine... până a rămas fără bani.
Şi, pentru că sunt capabil de simpatie în faţa sărăciei nejustificate...
...am hotărât să-l aduc înapoi familiei, pe care o găsesc acum atât de...
...iubitoare şi frumoasă.
Şi solvabilă.
Solvabilă?
Domnule Bertram?
Iar baronul îşi întâlneşte fiul bastard, îşi recuperează iubita din tinereţe,
şi toţi trăiesc fericiţi, se presupune, pentru... o vreme.
Bravo, Tom! Bine spus, Tom!
Încă o ficţiune deloc spirituală care să provoace haos în lume.
Haide, domnule Bertram.
Drama e pentru viaţă ceea ce navele sunt pentru mare.
O cale de a traversa. De a-i sonda adâncimea, întinderea şi frumuseţea.
Sunt absolut de acord.
Dramele bune, în care se înfăţişează cele mai mari puteri ale spiritului,
în care cele mai profunde cunoştinţe umane, cele mai vii manifestări spirituale
sunt transmise lumii prin limbajul cel mai ales, da.
Asta e esenţial.
Asta... e gunoi!
E atât de serios!
Asta e cea mai gravă acuzaţie, nu-i aşa, Tom?
Ce crezi, domnişoară Price?
Îmi pare rău că vă dezamăgesc, nu am încă o opinie formată.
Am impresia că eşti toată numai opinii formate şi neîmpărtăşite.
Fanny.
Da, mătuşă Norris? Ce faci aici?
Poftim? Ştii desigur că hainele cusute ieri după-amiază n-au fost puse la loc.
Da, ai dreptate, n-au fost. O să...
O să mă ocup imediat.
Mătuşă Norris, sigur treaba asta mai poate aştepta?
A fost sau nu... prezentată în societate?
Nu cred că asta contează foarte mult. Lăsaţi prostiile astea!
Eu zic să punem piesa în scenă.
Aici. Acum. Împreună.
Yatesy, eşti un geniu.
Ei bine, asta e încăperea cea mai potrivită pentru un teatru.
Iar biroul tatei ne va oferi o scenă excelentă!
De fapt, se spune că am chiar talent pentru scenă.
Tom, doar nu vorbeşti serios?
Nu vorbesc serios? Eu?
"Jurămintele îndrăgostiţilor"? Sunt sigur că tata n-ar fi de acord.
Cred că-l cunosc pe tata la fel de bine ca şi tine.
Vezi-ţi de problemele tale şi lasă-mă pe mine să mă ocup de restul familiei.
Nu trebuie să joci în piesă dacă nu-ţi place, dar te rog...
...nu încerca să-i conduci pe toţi ceilalţi.
Atunci, ne-am înţeles?
Bine! Ce?
Ce se întâmplă? Nu dormeam.
Nu, sigur că nu, doamnă. Nimeni nu te bănuia de asta.
Unde-i Fanny?
Doamnă Norris, cheam-o pe Fanny Price.
Eu vreau s-o joc pe Amelia.
Dar ce ard să ştiu e cu care dintre domni voi avea plăcerea să fac dragoste?
Cum se poate ca dorinţa de a face ceea ce e bine să devină o calitate nedorită?
Iar acum Tom vrea ca Charles Maddox să-l joace pe Anhalt.
El e tot atât de discret ca şi crainicul oraşului!
Deci aici te ascunzi. Fanny, am nevoie de nişte repetiţii. Ai vrea să...?
Domnule Bertram! Bună.
Bună, domnişoară Crawford.
Am plecat, Fanny. Rămâi, rămâi!
Rămâi! Avem nevoie de public.
Toţi avem nevoie de public, nu-i aşa, Fanny?
Ca să fiu sinceră, mi-e groază de public.
Haide. Poftim. Eu o joc pe Amelia.
Iar tu vei fi Anhalt, profesorul meu. Nu, nu!
Citeşte de acolo, dacă domnul Bertram refuză. Insist.
Prea bine.
"Mult timp m-ai învăţat tu pe mine."
"De ce nu te-aş învăţa eu pe tine acum?" "Să mă înveţi, ce?"
"Orice ştiu eu, şi tu nu."
"Sunt unele lucruri pe care n-aş vrea să le ştiu vreodată."
"Aşa cum tu ai făcut să-mi pară plăcute anumite probleme de matematică,"
"aş putea să te învăţ şi eu ceva care să-ţi placă."
"Femeia în sine e o problemă."
"Iar eu te voi învăţa să o rezolvi."
"Tu, să predai?"
"De ce nu?"
"Doar o femeie poate preda ştiinţa despre ea însăşi."
După ce m-am mai gândit, nu pot decât să apreciez că...
...în pofida neplăcerii de a părea inconsecvent...
...ar fi totuşi mai bine să-l joc eu pe Anhalt,
decât să-l invit pe Charles Maddox în această intrigă.
Excelent!
"Sunt unele lucruri pe care n-aş vrea să le ştiu vreodată."
"Ce e asta? Cum e asta?"
"Şi de ce îmi găsesc mama în această stare? Vorbeşte."
"Nu pot vorbi, fiul meu drag."
"Dragul meu Frederick, nu eram pregătită."
"Dragă mamă, adună-te. Atunci..."
Pune-o acolo.
Bună, fata mea dragă.
Bine aţi venit acasă, domnule.
Pe cinstea mea! Te-ai înzdrăvenit.
Şi, îndrăznesc să spun, te-ai făcut şi mai frumoasă.
Unde sunt ceilalţi, Julia şi Maria? Ce se aude?
Ei bine... Renovări?
Baddeley.
Dumneata trebuie să fii Sir Thomas! Eu sunt Rushworth.
Viitorul dumitale ginere.
Tocmai pregătim o piesă de teatru. Eu voi fi contele Cassel.
Intru întâi cu un costum albastru şi o pelerină de mătase roz...
...apoi mai am un costum frumos, o haină de vânătoare.
Am două, apoi patruzeci de replici, ceea ce...
...nu-i uşor.
Tată!
Nici vorbă! Nu va dura mult.
Tată...
Tom... deci pentru asta erai atât de grăbit să părăseşti Antigua... presupun?
Sir Thomas...
N-aş mai fi putut suporta absenţa ta nici un moment în plus.
Haide!
"Dragă Susy, toate lucrurile care aminteau de teatru au fost îndepărtate,"
"iar Tom şi Yates au evadat din atmosfera solemnă ce s-a reinstaurat."
Mai povesteşte-ne despre negri, dragă.
Da, mulatrii sunt în general bine făcuţi, iar femeile sunt foarte dotate de natură.
Am una, atât de uşoară şi graţioasă... şi inteligentă, pe deasupra.
Dar, ştiţi, ciudat e faptul că două persoane mulatre nu pot avea copii.
Sunt precum catârii, în privinţa asta.
Iartă-mă că te contrazic, tată, dar asta e o aberaţie.
Nu poţi spune asemenea lucruri. N-am spus că sunt catâri, nu-i aşa?
Am spus că sunt precum catârii.
"Istoria Jamaicăi", de Edward Long. Citeşte-o, înainte de a mă contrazice.
Oricum, vreau să aduc unul la următorul drum, ca să lucreze aici ca servitor.
Corectaţi-mă dacă greşesc, dar am citit că dacă aţi aduce un sclav în Anglia
asta ar genera controverse pro şi contra eliberării sale.
Dacă nu mă înşel...
Trebuie să spun că te-ai schimbat foarte mult, draga mea.
Am citit pe subiectul acesta... Thomas Clarkson, sub îndrumarea lui Edmund.
Fanny are o minte avidă, flămândă ca a unui bărbat.
Iar scrierile ei sunt remarcabile, într-un stil complet nou.
Da, bine... Da...
Tenul ţi-a devenit atât de frumos.
Am convingerea că îi vei vedea cu timpul şi frumuseţea minţii, tată.
Trăsăturile au câştigat frumuseţe, iar trupul...
Vă rog...
Nu eşti de acord, domnule... Crawford?
Puritatea înseamnă atractivitate, da. Într-adevăr.
Mai ales pentru cel impur.
Probabil caracterul şi tăria inimii îi iluminează ochii şi obrajii.
Vă rog! Domnilor...
Fanny Price se teme de complimente precum altele se tem să nu fie ignorate.
Foarte înţelept, domnişoară Crawford. Mulţumesc, domnule Bertram.
Am găsit! Un bal la Mansfield Park, în onoarea lui Fanny!
O vom prezenta în societate pe domnişoara Fanny Price.
Sigur vor fi unii tineri cu situaţie bună care o vor remarca.
Sunt sigur că va pluti peste toate cu o eleganţă liniştită la momentul potrivit.
Vă rog să mă scuzaţi.
Cred că am ceva...
Nu trebuie să fie ceva de amploare, doar câţiva prieteni...
Fanny, nu te prosti, plouă.
Văd mai clar prin ploaie.
E doar un bal...
Nu voi fi vândută ca una din sclavele tatălui tău, Edmund!
Nu fi imbecilă!
Dar imbecilitatea femeilor este o calitate ce le măreşte farmecul!
Fanny...
Nu eşti raţională!
Încă o calitate. Cred că sunt răpitoare.
Fanny, zău, trebuie să te obişnuieşti cu ideea că...
...meriţi să atragi privirile.
Te puteai alege şi cu mai puţin, Edmund. Domnule?
E spirituală şi deşteaptă, şi, aş zice, nu fără... valoare.
Şi cum poţi măsura acea valoare? Zău, nu mă impresionezi cu puritatea ta.
Familia ei e înstărită, se ştie asta.
Familia Price?
Familia Crawford, Edmund.
Mă refeream la familia Crawford... Mary Crawford.
Ce citeşti?
"O călătorie sentimentală", de Laurence Sterne.
Aş putea...?
"Am fost întrerupt de o voce pe care o bănuiam a fi de copil,"
"care se plângea că nu poate ieşi."
"M-am uitat în sus şi în jos, şi am văzut că era un graure într-o colivie."
"'Nu pot ieşi, nu pot ieşi, spunea graurele."
"Domnul să te ajute, i-am zis. Dar te voi elibera, fie ce-o fi."
"Dar colivia era dublu împletită cu sârmă, şi trebuia s-o fac bucăţi."
"M-am folosit de ambele mâini..."
"Pasărea zbură către locul unde încercam să-i fac o cale de eliberare,"
"şi, împingându-şi capul printre zăbrele, îşi apăsă nerăbdător pieptul de acestea."
"'Mă tem, biată creatură... i-am zis,"
"...că nu te pot elibera."
"Nu, spuse graurele."
"Nu pot ieşi, nu pot ieşi, spuse graurele."
Citeşti bine.
Mulţumesc.
Tată, vreau să-ţi vorbesc despre Rushworth.
Maria, da...
Ei bine, ştii cât mi-am dorit să-l pot plăcea pe domnul Rushworth al tău.
Dar crezi despre el că e un tânăr inferior.
Ignorant în afaceri şi lipsit de cultură, în general fără opinii ferme,
şi fără să pară prea conştient de aceste carenţe.
Nu sunt oarbă, tată.
Poate că ne-am grăbit cu această alianţă, oricât e ea de avantajoasă.
Nu trebuie să fii îngrijorată, Maria, eu voi avea grijă de tine.
Vom înfrunta fiecare inconvenient, şi vom renunţa complet la această relaţie,
dacă perspectiva te face să te simţi nefericită.
Nu mă voi preface că e un caracter strălucitor.
Dar nici nu mă voi preface, spunând că un venit frumos,
o casă în oraş şi toate plăcerile pe care mi le-aş putea permite
nu reprezintă o atracţie.
Cât despre celelalte...
Ei bine, e încă tânăr.
Şi...
...aş vrea să mă mărit cu el imediat.
În două săptămâni.
Nu înţeleg de ce atâta grabă. Eu nu înţeleg de ce s-o amânăm.
Şi aş vrea ca Julia să-mi ţină companie în luna de miere.
Ai vrea ca Julia să-ţi ţină companie în luna de miere?
Da. N-a fost niciodată la Brighton.
Bună seara. Bună seara, domnule.
"Dragă Susy, Maria s-a măritat sâmbătă."
"În ceea ce priveşte pregătirea mentală, a fost desăvârşită,"
"fiind pregătită pentru căsătorie, din cauza urii faţă de cei de acasă"
"a dezamăgirii suferite în dragoste şi a dispreţului faţă de viitorul soţ."
"Mireasa a fost elegantă, iar domnişoarele de onoare inferioare, aşa cum se cade."
"Mama ei ţinea sărurile în mână, fiind pregătită să fie agitată,"
"iar mătuşa ei a încercat să plângă."
"Mariajul e într-adevăr o treabă ce trebuie plănuită."
La revedere, scumpa mea!
Noroc!
La revedere!
E reconfortant gândul că tu nu ne vei părăsi niciodată, Fanny.
Draga mea Fanny! Nu, nu...
Ar trebui să duc merele la doamna Norris. Voi fi egoistă, rămâi să te joci cu mine.
Trebuie să mă ierte.
Egoismul trebuie iertat mereu, căci nu sunt speranţe să-i găsim leac!
Atât de drăguţă...
Mâine seară sala de bal va fi luminată doar de frumuseţea ta.
Ai o siluetă frumoasă, draga mea.
Nu mă mir că Edmund se simte atât de bine în compania ta.
Eu sunt atât de rea încât nu ştie ce să creadă despre mine.
Aş vrea să am judecata ta atât de sănătoasă.
Spune-mi...
Vorbeşte despre mine? Din când în când.
E harpa ta, aceea din camera din faţă?
Într-adevăr. A fost adusă de la Londra în trăsura lui Henry.
Am încercat să închiriez un cal şi o căruţă,
dar mi-am dat seama că am cerut cel mai imposibil lucru din lume!
I-am jignit pe toţi fermierii, pe toţi muncitorii, şi tot fânul din parohie.
Să pui fânul la adăpost e foarte important
în regiune... pe vremea asta.
Şi muzica nu e?
Depinde de muzică, bănuiesc.
E piesa favorită a lui Edmund. Muzica pare să-l trezească la viaţă.
Da...
Edmund spune că muzica din biserică permite cel mai bine spiritului...
...să aspire la ceea ce e dincolo de lumea asta.
Vai, Cerule!
De ce s-o irosim pe bisericoşi apatici, rigizi în aparenta lor pietate?
Dă-mi un concert, sau un dans. Sunt sigură că el ar fi de acord.
Scuză-mă că te contrazic, dar sunt sigură că n-ar fi.
Când va fi numit preot peste câteva săptămâni, va începe, dacă nu mă înşel,
să oficieze el însuşi liturghii.
Va fi numit preot?
Cum, Edmund va deveni preot?
Da.
Dar să fii preot e aşa deprimant. Iar soţie de preot, e şi mai rău!
Ce profesiune ai sugera, domnişoară Crawford?
Precum ştii, nu sunt primul născut.
Trebuie să fie vreun unchi sau un bunic care să-ţi găsească un rost?
Nu este.
Atunci alege Dreptul, nu e prea târziu.
Măcar acolo te poţi face remarcat prin limbaj şi spirit.
N-am nici o dorinţă să bat câmpii cu replici goale de conţinut.
Sau tatăl tău ţi-ar putea asigura un loc în Parlament.
Alegerile tatălui meu nu sunt o obligaţie pentru mine.
Nu, vreau să devin preot.
Cred că sunt şi lucruri mai rele decât o viaţă dusă în compasiune şi contemplare.
Nu are gânduri rele, doar vorbele-i sunt aşa.
Mă mâhneşte în adâncul sufletului.
Poate e efectul educaţiei.
Poate că reuşesc s-o "needuc".
Fanny, aş vrea ca mai multe femei să fie ca tine.
Te iubesc mai mult decât pot spune. Îţi cer primul dans la balul de mâine.
Destinul unui om variază atât de mult uneori, fără vreun motiv anume.
Există un motiv pentru orice întâmplare. Întreaga ta fiinţă e absolut agreabilă.
Da, ei bine, în seara asta sunt de acord cu toată lumea.
Edmund...
Cred că ar trebui să recunoşti că o iubeşti pe Fanny Price.
Sigur că o iubesc, dar...
...există atâtea forme de iubire, câte clipe are timpul.
Perfect! Dansezi ca un înger, Fanny Price.
Nu pot dansa ca un înger de una singură, domnule Crawford.
Cum, un compliment?! Ce fericire, m-a lăudat!
Ţi-am lăudat priceperea la dans. Linişteşte-te!
Mulţumesc. Pe curând.
La revedere! La revedere.
"Cu câteva ore înainte de a muri, Laura spuse:"
"Luaţi aminte la sfârşitul meu nefericit."
"Feriţi-vă de cei ce leşină. Aveţi grijă să nu leşinaţi."
"Înfuriaţi-vă de câte ori vreţi..."
"...dar nu leşinaţi."
Bună ziua. Sir Thomas.
Bună ziua, domnule. Draga mea.
Sir Thomas, m-am gândit în legătură cu parohia.
Ei nu, şi tu?
Cărţile de pică sunt atuuri, Fanny.
Sunt cuprins de febra unui nou plan. Şi care ar putea fi acesta?
Mă gândeam că poate ai fi dispus să-mi închiriezi parohia?
Dar e pentru Edmund, după numire. Vrea cineva o regină?
La ce preţ? Doi şilingi.
Jaf la drumul mare! Domnul Bertram poate rămâne şi aici ca preot.
Astfel rămâi aproape de familia ta dragă,
iar eu pot continua să strâng relaţiile de prietenie şi...
...afective cu familia de la Mansfield Park, care îmi e tot mai scumpă.
Am un plan mai bun, Henry. Vino să locuieşti aici, cu noi.
Rămâi cât vrei, în orice sezon. Adu-ţi toţi caii.
Şi sora dumitale, de asemeni. Să fiţi practic membri ai familiei.
Ne-am simţi foarte bine, nu-i aşa, Fanny? Desigur. Un rege pentru trei şilingi?
Eu. Mary! Exorbitant!
Voi miza pentru ultima dată ca o femeie curajoasă. Fără prudenţă calculată.
Nu sunt făcută să stau liniştită şi să nu fac nimic!
De va fi să pierd, nu va fi din cauză că nu m-am străduit.
Bună treabă, Fanny!
Fanny! Trebuie să-ţi vorbesc...
Da, domnule Crawford?
Trebuie să ştii de ce încerc să închiriez parohia.
Vreau să continui să strâng relaţiile afective...
...cu tine!
Fanny, ai provocat senzaţii pe care inima mea nu le-a cunoscut până acum.
Există o singură fericire în viaţă, aceea de a iubi şi a fi iubit.
Domnule Crawford, nu vorbi prostii!
Prostii?
Eşti un vorbitor atât de bun, încât mă tem că te-ai putea convinge singur!
Fanny... Mă ucizi!
Nici un bărbat nu moare de dragoste decât pe scenă.
"Intimitatea dintre ei a crescut zi de zi,"
"ajungând până la urmă la un asemenea punct încât nu se fereau să se înţepe"
"la cea mai mică provocare."
Da?
Draga mea! E o zi mare, o zi mare într-adevăr.
Da... este?
Poţi să mă faci să fiu mai mândru de tine decât de propriile mele fiice.
Vă rog, nu spuneţi asta, domnule.
De ce nu e foc azi aici?
Nu mi-e frig, domnule. Dar ai foc, de obicei?
Nu, domnule, dar am un şal călduros.
Sigur mătuşa ta nu cunoaşte situaţia.
Înţeleg.
Cât vei sta în casa mea, Fanny Price, vei avea foc.
Sunt conştient că a existat o discriminare nelalocul ei în ce te priveşte, dar...
...am o părere prea bună despre tine ca să cred că ne vei purta pică.
Astfel, îmi face chiar mai multă plăcere
să vin ca să te informez că Henry Crawford mi-a cerut mâna ta,
şi că eu v-am dat binecuvântarea mea.
Habar n-aveam că sentimentele sale au ajuns la aşa o intensitate!
E clar că sunt prea bătrân ca să mai urmăresc intrigile celor tineri.
Te rog, aranjează-te şi vino cu mine jos.
Domnul Crawford, aşa cum poate ai anticipat, e încă în casă.
Nu te teme.
Nu pot, domnule.
Ce nu poţi?
Nu pot fi de acord să mă mărit cu el... în momentul acesta.
Nu-ţi cunoşti propriile sentimente. Te-am observat când erai cu el.
Ştiu că nu eşti indiferentă la farmecul lui. Nu sunt chiar aşa bătrân!
Nu-i lipseşte farmecul, domnule.
Şi-a declarat şi altcineva intenţiile sale în legătură cu tine?
Nu, domnule. Atunci, ce e?
N-am încredere în el, domnule. Ce nu-ţi inspiră încredere?
Firea sa. Ca mulţi oameni fermecători, depinde mult de recunoaşterea celorlalţi.
Şi ce-i atât de rău în asta?
Singura lui preocupare e să fie iubit, nu să iubească.
Ai citit prea multe romane, fată! Sunt o cititoare fidelă de romane,
dar nu cred că asta mi-a întunecat judecata.
Ai încredere în mine? Cred că tot viitorul meu depinde de dumneata.
Să repet: ai încredere în mine?
Da, domnule. Ei bine, eu am încredere în el.
Te vei mărita cu el!
Nu...
...domnule.
Fanny Price, credeam că nu eşti afectată de răutăţile firii,
de aroganţă şi de toate celelalte înclinaţii către acea libertate spirituală
care predomină în aceste vremuri chiar şi la tinerele femei.
Şi care, mai ales la tinere, e peste poate de jignitoare şi dezgustătoare.
Se pare că ai uitat că nu ai venitul anual al lui Mary Crawford, de exemplu.
Şi nici familia ta nu-l are.
Avantajele sau dezavantajele familiei par să nu te fi preocupat nici o clipă.
Acest tânăr se îndreaptă spre tine cu tot ceea ce-l recomandă.
Nu doar o situaţie, bogăţie şi caracter, ci şi o fire mai mult decât agreabilă,
o etichetă şi o conversaţie plăcute tuturor.
...şi nu e doar o cunoştinţă, îl cunoşti deja de ceva vreme.
Sora lui ţi-e prietenă apropiată... nu se poate să te fi luat prin surprindere.
Sigur i-ai remarcat micile atenţii, deşi le-ai primit mereu cu decenţă...
Nu-ţi cunoşti propriile sentimente. Mai bine încheiem discuţia asta jenantă...
...şi, doar pentru că nu simţi faţă de domnul Crawford...
...ceea ce o tânără înfierbântată îşi închipuie că e necesar pentru fericire...
Aş zice că nu...
Eşti nebună să dai cu piciorul unei asemenea şanse de a te aranja în viaţă
atât de potrivit, de onorabil, de nobil, cum probabil nu vei mai avea ocazia.
Şi îţi voi spune, Fanny Price, ceea ce e mai mult decât am făcut pentru Maria...
...că data viitoare când Pug va face pui...
...vei avea de la mine un căţeluş.
Are nevoie doar de timp, Sir Thomas.
El te iubeşte, Fanny Price.
Dacă un bărbat a iubit vreodată o femeie pe vecie, Henry e acel bărbat pentru tine.
Edmund...
Tu ce crezi?
Faptul că te-a ales pe tine, Fanny, demonstrează caracterul său bun.
Te-ar putea face foarte fericită, iar tu ai putea fi fericirea lui.
Nu cred că e obligatoriu ca un bărbat să fie pe plac oricărei femei care-i place.
Poate vrei să te întorci mai bine acasă? Pot să-i scriu mamei tale diseară.
Puţină abstinenţă, după luxul şi eleganţa de la Mansfield Park
te-ar putea aduce mai cu picioarele pe pământ.
Asta e alegerea ta, domnişoară?
Da.
Este.
De ce, Fanny?
Să fiu din nou acasă...
...să fiu iubită de familia mea,
să simt afecţiune fără teamă, şi...
...să mă simt egala celor din jurul meu.
Sper că ştii...
Sper că ştii cât de mult...
...îţi voi scrie.
Şi eu îţi voi scrie...
...când voi avea despre ce să scriu.
Cine spune să nu fim surori?
Ştiu că vom fi.
Mamă!
Fanny!
Intră.
Trebuie să fii extenuată după drum.
De fapt e surprinzător de scurt.
Uită-te la tine. Atât de...
Betsey, trezeşte-l pe tata! Intră.
E rândul lui Susy!
Ai avut parte de o călătorie obositoare? Trebuie să fii extenuată. Betsey!
Eu l-am trezit ieri. Mincinoaso!
Probabil ai avut o mulţime de servitori. De fapt, am multe obligaţii, le ajut...
...pe Lady Bertram şi pe mătuşa Norris. Eu nu le am decât pe cele două fete.
Am avut ceva ajutor, dar acum tatăl tău nu are de lucru, aşa că...
Bună.
Cât vei rămâne, Fanny? Nu pot spune precis.
Tata nu se trezeşte.
E aici!
Bună!
Dumnezeule! Vai, Fanny!
Eşti aşa elegantă.
Ca o prinţesă! Nu ţi-am spus că trebuie să fie frumoasă, mamă?
Da, aşa ai zis.
Tată, Fanny a venit acasă. Iat-o.
Ia întoarce-te. Să te vedem.
Răsuceşte-te!
Minunată.
Vino încoace, vorbăreaţo, te tachinam doar.
Îmbrăţişează-l pe bătrânul tău tată.
Bine-ai venit acasă, Fanny.
Va fi plăcut să mai avem o fată prin preajmă.
Ei, sunt gata să mai arunc pe jos nişte paie şi să numesc locul ăsta un grajd.
Nu mă provoca!
"Feriţi-vă de cei ce leşină. Aveţi grijă să nu leşinaţi."
"O criză provocată de frenezie nu e aşa periculoasă. E un exerciţiu pentru corp."
"Şi, dacă nu e prea violentă, e chiar bună pentru sănătate, aş spune."
Fanny, o scrisoare!
De la cine e?
Mary Crawford, o prietenă.
"Cât ne lipseşti, draga mea Fanny Price."
"Fratele meu e deprimat. Te rog, scrie-mi ceva frumos, care să-i bucure ochii."
"Scrie-mi de toţi căpitanii strălucitori pe care-i dispreţuieşti, de dragul lui."
"Am văzut-o pe Julia şi pe doamna Rushworth pe strada Wimpole ieri."
"Am părut toţi foarte bucuroşi de revedere, şi cred că am şi fost, un pic."
"Am avut multe să ne spunem..."
"...mai ales despre tine şi despre Henry."
"Să-ţi spun cum s-a uitat doamna Rushworth când a fost amintit numele tău?"
Fanny...?
Fanny Price?
"Ştiam că nu-i lipseşte stăpânirea de sine,"
"dar tot calmul ei nu i-a fost de ajuns pentru provocările zilei de ieri."
Nu-mi vine să cred, Henry Crawford.
Ar fi bine să crezi, doamnă Rushworth.
"Cât despre Edmund, preot sau nu,"
"dă-mi voie să-ţi spun că sunt tot mai sensibilă la farmecul lui."
"Cu drag, a ta Mary Crawford."
Betsey!
Acest Henry Crawford, cum e?
Un aventurier, cred.
Da, te rog!
Sunt mai amuzanţi în literatură decât în viaţa adevărată, Susy.
Dar sunt amuzanţi!
Şi Lady Bertram?
E mereu obosită. De ce?
În general, pentru că brodează lucruri nu prea folositoare şi deloc frumoase.
Ca să nu menţionez şi o doză bunicică de opiu în fiecare zi.
Limba ţi-e mai tăioasă decât o ghilotină, Fanny.
Efectul educaţiei, presupun.
Domnişoară Price! Domnişoară Fanny Price!
Domnişoară Price? Ce-i cu gălăgia asta?
Domnişoară Price! Ce e, băiete?
Trebuie s-o văd pe Fanny Price!
Domnişoară Price?
Domnişoară Fanny Price... Eu sunt Fanny Price.
Sigur? Căci nu sunt plătit dacă nu eşti. Da, sunt sigură că sunt Fanny Price.
Bine, atunci dă-te înapoi.
Trebuia să spun ceva despre nişte grauri zburând... dar nu-mi mai amintesc.
Da, cred că am prins ideea. Mulţumim.
Fanny, ce-i asta?
Mulţumesc că aţi venit.
Domnule Price. Da?
Henry Crawford. Prieten al... Mariei Bertram.
Încântat să te cunosc.
Iar dumneata trebuie să fii doamna Price.
Văd asemănarea cu surorile dumitale, frumoasa Lady Bertram şi doamna Norris.
Natura n-a fost zgârcită cu familia dumneavoastră,
în ceea ce priveşte frumuseţea.
Eşti prea amabil, domnule Crawford.
Domnişoară Price.
Domnule Crawford.
Dumneata ai fost, nu-i aşa? Cu păsările şi toate celelalte...
Îmi pare rău... nu ştiu la ce te referi.
Spune-mi, ce veşti de la Mansfield? Ce mai fac toţi cei de acolo?
"Toţi", adică Edmund... Fanny, ştiu.
Ce ştii, Henry? Ştiu că-l iubeşti pe Edmund.
Vreau să vorbesc sincer.
E efectul celor învăţate de la tine, Fanny Price.
E un bărbat deosebit, înţeleg, dar urmează să se însoare cu sora mea.
S-a anunţat oficial?
Doar atât mai trebuie făcut.
Îmi voi înfrâna mâhnirea până atunci. Regret, dar e cazul să fii deja mâhnită.
Ştiu că nu par demn de încredere.
Ai calităţi infinit superioare faţă de mine, ai har divin.
Şi ştiu că ai fost martora atenţiilor mele deloc sincere faţă de Maria.
Dar ochii îţi sunt atât de fermi şi de sinceri, te implor să mă priveşti din nou.
M-am schimbat, Fanny Price.
Te voi aştepta o veşnicie.
Statornicia mea va demonstra că m-am schimbat.
Chiar faptul că eşti atât de schimbător mă sperie, domnule Crawford.
Te joci cu mine. Nu.
Chiar dacă nu mai are rost, inima mea e încă plină de altcineva.
Atunci voi aştepta...
...până va fi din nou liberă.
"De lucrurile cu care a obişnuit-o bunăstarea mă tem eu."
"Şi totuşi, ea e singura femeie pe care mi-o pot imagina ca..."
Du-te şi stai jos, Charlie. Trebuie să citesc scrisoarea asta.
Susy, ai putea...?
"Şi totuşi, ea e singura femeie pe care mi-o pot imagina ca..."
"...soţie."
Unde ar merge chiriaşii tăi, dacă ar fi să ne mutăm în casa aceea?
Am mai multe apartamente şi case, aş avea grijă de ei.
E o ofertă generoasă. Prima dintr-un lung şir, sper.
Fanny...
Da?
M-am gândit, Fanny.
Nu-i nici o ruşine să fii bogat, draga mea.
Depinde de cum o obţii. Frances! Vino aici!
Ţine minte, Fanny...
...eu m-am măritat din dragoste.
Cum e să fii acasă?
Portsmouth e Portsmouth, iar Mansfield e acasă.
Nu-ţi place să fii aproape de apă?
Nu când miroase, şi când nu am posibilitatea de a naviga departe de aici.
Ai posibilitatea.
Sărăcia mă sperie. Sărăcia unei femei e o sclavie mai dură ca în cazul unui bărbat.
Ei, discutabil...
Nu trebuie să fie asta soarta ta. Ştiu.
Poţi să-ţi petreci zilele în lux... cu mine.
Ştiu. Ştii?
Da.
E acesta un "da"?
Da.
E acel "da" pe care l-am auzit de o mie de ori în inimă, dar nu de la tine?
Vai, Fanny Price!
Ai să ajungi să mă iubeşti. Mai spune-l o dată, te rog!
Da!
Bună dimineaţa, domnişoară Price! Bună dimineaţa, draga mea!
Opreşte-te, te rog! Opreşte-te! Bună dimineaţa.
Charlie, hai.
M-am grăbit.
M-am tot frământat, şi simt că nu pot...
Nu pot să mă mărit cu tine.
Nu sunt pregătită.
Şi când ai putea fi? Nu pot spune.
Când s-ar putea întâmpla?
Încă mă îndoiesc de tine şi simt că nu pot avea încredere.
Te îndoieşti de mine?
Iar purtarea ta actuală e a unei persoane de încredere, tu eşti etalonul?
Iartă-mă.
Simte-te bine în Portsmouth, domnişoară Price.
Să fie o şedere lungă... şi să se ridice la standardele tale.
Henry...
Eşti sigură?
Nu mă pricep la certitudini, Susy.
Fanny, vino repede.
Fanny...
Cine o să plătească pentru toată hârtia asta, Fanny?
Vino, vino.
Edmund...
Am venit să te iau înapoi la Mansfield. E nevoie de tine acolo.
Ce s-a întâmplat? Tom sărbătorea pe drum şi s-a îmbolnăvit.
Grupul cu care călătorea l-a lăsat în urmă, cu Yates, să se întremeze...
...iar acesta l-a părăsit de asemeni.
A fost găsit singur, aproape mort, acum două zile.
Situaţia e foarte gravă.
Trebuie să ne grăbim.
Asta, dacă vrei să vii.
Fanny, nu pot să-ţi spun cât de mult...
Ne vom revedea curând, Susy, simt asta. Dă-i drumul!
Ţine minte: "Fii furioasă de câte ori vrei, dar nu leşina!"
Cred că, în afară de tragedia asta, ţi-e bine...?
Da...
Aşa cum m-am confesat în ultima mea scrisoare,
cred că Mary s-a cam împăcat cu gândul că se va mărita cu un preot plictisitor.
Înţeleg că ţi-a făcut o vizită Crawford.
Da.
Şi a fost curtenitor?
Da... foarte.
Iar inima ta şi-a îndreptat afecţiunea către el?
Da...
De mai multe ori.
Am... Cred că eu...
Cu siguranţă, noi doi trecem dincolo de vorbe, când cuvintele nu-s de ajuns.
Mi-ai lipsit.
Şi tu mie.
- Fanny, te-ai întors. - Da, domnule.
Bine. Am avut toţi parte de prea multă răceală la Mansfield Park.
Apă.
Lumina... te rog.
Bună dimineaţa, domnule. Dragă domnule Crawford!
Mulţumim că ni te alături în asemenea clipe grele. Domnişoara Maria... doamna Rushworth
va veni tot azi, ceva mai târziu.
Căci domnul Rushworth e reţinut cu reparaţiile la Sotherton.
Veţi fi sigur bucuros să aflaţi că domnişoara Julia vine în cel mult o oră.
Bun venit.
- Fanny. - Mulţumim că aţi venit.
Fanny, tot voiam să te întreb, cât timp ai de gând să stai?
Nu sunt sigură, mătuşă Norris. Şi dumneata cât stai?
Doamnă Rushworth...
Sper că eşti bine? Sunt, mulţumesc.
Şi domnul Rushworth?
Maria...
Aşa se poartă o prietenă? Maria... Te rog...
Ce mai face Fanny?
E o fetiţă de treabă.
Iar tu ai devenit un băieţel de treabă?
Ea m-a respins, Maria.
Aş vrea ca oftatul acesta să fie pentru mine...
Fiul meu e nebun.
Du-te în camera ta!
Ieşi!
Fanny, ce e? Ce? Ce s-a întâmplat?
Ce?
Nu te uita aşa la mine. Ştii că Rushworth e un prost, şi n-am nici o ieşire.
Edmund...
N-am nici o ieşire.
Eşti în regulă?
Iartă-mă. Iartă-mă.
Bună dimineaţa, Mansfield Park!
Vino!
Cheamă-i pe Edmund, pe Sir Thomas şi pe Maria. Avem un oaspete important azi.
Edmund! Acesta e domnul Dixon de la "London Times".
Scrie despre grădinile moderne şi îl interesează schimbările de la Sotherton.
Unde-i Maria?
A remarcat influenţa lui Gilpin. Adoră noile ruine.
Trezirea, mulţime degenerată! Salut!
Maria? Domnule... domnule!
Unde e Maria? N-aş putea să-ţi spun...
La ora asta?
Atunci vom vorbi cu Crawford.
El ne-a recomandat să mutăm şirul de stejari bătrâni de pe partea de vest
în vârful dealului.
Unde e Crawford? La parohie, cu familia Grant.
Nu... ne-am oprit mai întâi acolo.
Sir Thomas...
Trebuie să citeşti ceva. Vai, vai, vai...
E... surprinzător. Aici, la secţiunea mondenă.
Fanny...
Citeşte-ne tu.
Ai o voce atât de puternică şi de clară.
"Cu infinită îngrijorare, ziarul nostru trebuie să anunţe public..."
"...un scandal matrimonial în familia domnului Rushworth de pe strada Wimpole."
Continuă.
"Frumoasa doamnă Rushworth,"
"cea care părea să devină o lideră strălucitoare în lumea mondenă,"
"a părăsit casa soţului ei, plecând cu bine-cunoscutul domn Crawford,"
"prieten intim şi asociat, nu doar al domnului Rushworth,"
"ci şi al tatălui doamnei Rushworth, Sir Thomas Bertram de la Mansfield Park."
"Nici editorul nu ştie unde au plecat."
Domnul să ne ajute.
Nebunii! Sub acest acoperiş!
Ar fi trebuit să ştie că Rushworth va face o prostie, precum aducerea unui ziarist.
Sub ce acoperiş ar fi fost mai bine să se întâmple, Mary?
Îţi înţeleg amărăciunea, Fanny Price, dar n-o îndrepta contra mea.
Fratele tău e un actor.
Un actor fermecător şi enigmatic, cu toată fiinţa sa.
Tentaţia plăcerii imediate a fost mare, pentru o minte ce nu cunoaşte sacrificiul.
După toate eforturile implicate de o educaţie făcută cu grijă şi cheltuială,
nu simt că mi-aş cunoaşte copiii.
Ei, te rog, sigur că-i cunoşti.
E anul 1806, pentru Dumnezeu!
Nu e prima, şi nici ultima dată când se întâmplă aşa ceva.
Uite...
Sunteţi într-adevăr o familie îndurerată,
dar trebuie să vă reveniţi şi să rezistaţi cu eleganţă.
Fapt este că, dacă Henry nu alege să se însoare cu Maria,
iar dacă şi voi o veţi respinge, ea va ajunge o proscrisă.
O frunză în vânt, pentru planurile altor bărbaţi.
Sau...
Ne putem reveni.
Iată propunerea mea...
Trebuie să-l convingem pe Henry să se însoare cu Maria.
După o perioadă îndeajuns de lungă, Edmund şi cu mine îi vom accepta
în cercul de cunoştinţe... şi în casa noastră.
Apoi voi toţi, la timpul potrivit, veţi decide să-i sprijiniţi de asemeni.
Iar familia Bertram, fiind oameni respectabili, aşa cum şi sunt,
ea îşi va putea recăpăta locul în societate, într-o oarecare măsură.
Ştiu că în anumite cercuri nu va mai fi primită, dar, cu petreceri reuşite,
vor exista mereu oameni care vor fi bucuroşi să o cunoască.
Ce strategie elaborată.
Şi cum îşi va putea permite un preot sărac asemenea petreceri fastuoase?
Soarta nu e întotdeauna crudă.
Poftim?
Dacă Tom nu-şi va reveni,
Edmund va fi moştenitorul.
Bogăţia şi responsabilitatea n-ar putea ajunge pe mâini mai vrednice.
Înţeleg că vă gândiţi că n-ar trebui să spun asemenea lucruri.
Dar trebuie să ne pregătim pentru orice eventualitate.
E semnul distinctiv al omului evoluat.
Te sfătuiesc, Sir Thomas, să nu-ţi faci un deserviciu implicându-te.
Lasă lucrurile să-şi urmeze cursul.
Înţeleg, poate fi greu,
dar, deşi Tom, fie binecuvântat, nu e poate destul de tare pentru lumea asta,
noi ceilalţi trebuie să fim.
Vorbesc despre ceea ce trebuie făcut, nu despre ceea ce simt.
Poate ai vrea să-ţi reconsideri graba, în ceea ce priveşte moartea lui Tom.
Iar tu, poate ai vrea să-ţi reconsideri furia abia mascată contra mea!
Dacă l-ai fi acceptat pe fratele meu, ai fi fost acum pe punctul de a te mărita,
iar Henry nu s-ar fi străduit să revină la doamna Rushworth.
Totul s-ar fi terminat cu flirturi obişnuite
şi întâlniri la Sotherton şi Everingham.
Situaţia ar putea fi interpretată ca fiind doar din vina ta.
Surprinzătoarea ta adaptare la posibila moarte a fratelui meu
dă un fior rece inimii mele.
Rece...
Plănuieşti veselă petreceri cu banii lui!
Îl pui la respect pe tatăl meu ca pe un câine ce stă lângă masă.
O ataci pe Fanny pentru că-şi urmează instinctul infailibil în privinţa iubirii.
Toate mă conving în mod dureros că persoana după care am tânjit atât
a fost doar o plăsmuire a imaginaţiei mele!
Nu erai dumneata, domnişoară Crawford...
Eşti o străină pentru mine.
Nu te cunosc, şi îmi pare rău s-o spun, nici nu doresc.
Se mai poate face ceva?
Să aşteptăm...
Să aşteptăm? Da.
Timpul poate rezolva aproape orice.
Îşi va reveni.
A supravieţuit după meningită, când avea şase ani.
Obişnuia să se joace de-a "Cavalerul Tom".
"Dă-mi o misiune, tată", spunea.
Îl trimiteam la mama cu un mesaj, legat de ceai, sau...
...să-l anunţe pe Baddeley să pregătească trăsura.
"Nu, tată..."
"Dă-mi o misiune nobilă."
Asta era tot ce-şi dorea.
Îmi pare rău, Tom.
Îmi pare atât de rău.
"La momentul potrivit,"
"Tom s-a însănătoşit."
"Henry Crawford a ales să nu se însoare cu Maria."
"Doamna Norris, pe care Sir Thomas începea să o vadă ca pe o piază rea,"
"a plecat şi s-a devotat... ...nefericitei sale nepoate."
"Se poate presupune că, prin firile lor, s-au pedepsit una pe cealaltă."
"Presupun că putea să se întâmple şi altfel."
"Dar n-a fost să fie altfel."
"Mary Crawford s-a mutat la Westminster."
"Până la urmă, ea şi Henry au găsit parteneri care le împărtăşeau..."
"...sensibilităţile moderne."
"Şi... aşa cum poate ai ghicit,"
"exact la momentul când trebuia să se întâmple, nici o clipă mai devreme,"
"Edmund a mărturisit tot adevărul, încântător şi... surprinzător."
Fanny, trebuie să-ţi mărturisesc ceva.
Te-am iubit toată viaţa.
Ştiu, Edmund.
Nu, Fanny...
Aşa cum un bărbat iubeşte o femeie.
Aşa cum un erou iubeşte o eroină.
Aşa cum n-am iubit pe nimeni în viaţa mea.
Eram atât de dornic să fac ceea ce e bine...
...încât am uitat să fac ceea ce e bine.
Dar dacă mă alegi pe mine,
după toate greşelile şi orbirea mea,
asta ar fi o fericire ce n-ar putea fi descrisă.
Vai, Edmund.
Se pare că ajung în sfârşit undeva.
Bună!
Julia...
Domnul... Yates?
Ioana d'Arc a trăit în timpul domniei lui Henric... al VI-lea.
Corect? Da, Susy.
Ştiam asta, da, ştiam.
"Susan a venit să locuiască la Mansfield Park."
"Tom a devenit din ce în ce mai puternic."
"Iar Sir Thomas şi-a abandonat până la urmă afacerile din Antigua."
"A ales să urmărească noi oportunităţi foarte interesante în..."
"...domeniul tutunului."
"Presupun că putea să se întâmple şi altfel."
"Dar n-a fost să fie altfel."
Apropo, am vorbit cu un anume John Ward, la familia Edgerton,
Spunea că ar fi dispus să publice. Poveştile mele?
Pe cheltuiala noastră, desigur, dar te-ai alege cu 10% din profit.
Mă gândeam la un titlu.
"Efuziuni ale imaginaţiei unei foarte tinere fete, într-un stil cu totul nou."
Ce crezi? E... foarte interesant!
Doar interesant? E groaznic!
E un nume groaznic!
Dar tu eşti minunat.
Atunci, cred că totul e în regulă!
Traducere: Valerius
Sincronizare şi revizuire: muLineZu
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania