- Margaux, pune nişte muzică relaxantă. - Relaxing Mix.
Margaux, mă simt fantastic.
Mai multă presiune, te rog, Margaux.
Ce forţă ai.
Margaux?
Margaux!
- Billy, de ce durează atât de mult? - William se afla în Camera Zen.
Billy.
Billy?
Billy, ce faci?
Billy?
Rezistă. O să chem ajutor.
Margaux! Ajutor!
Subtitrarea: Sica Marius-Subtitrări-noi Team/www.subtitrări-noi.ro
"Hannah, eşti un geniu cu acte în regulă."
"N-am mai văzut până acum un astfel de cod."
"Eşti angajată. Bun venit la Google."
Dar, domnule, n-ar trebui să merg mai întâi la şcoală?
"Hannah, nu ştii că şcoala este pentru nemernice?"
Plecarea în 20 de minute.
Ajung în 15 minute.
Îmi pare rău că îţi stric buna dispoziţie,
însă o să vin cu nişte lucrări la care o să lucrez.
Sper doar că este un cod secret pentru ceva.
Codul meu nu este niciodată atât de simplu.
La naiba!
- Te-ai făcut mai sexy? - De azi-dimineaţă?
Vorbesc serios. Arăţi atât de bine.
Încă mai crezi asta?
Sunt convins de asta.
- M-am gândit să încercăm ceva nou. - Să nu mă părăseşti niciodată.
- La naiba! - Hei, omule, ce faci?
- Nu mă uit, bine? - Doamne.
Asta e ceva nou.
Mă bucur că aţi găsit o modalitate să vă faceţi de cap.
- Mereu ne facem de cap, omule. - Sunt convins.
Plecăm în cinci minute. Grăbeşte-te. Ştiu că poţi.
Va urma.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Kayla? Kayla!
Kayla, nu e amuzant!
Ce mai faci? A durat ceva timp.
- Deschide portbagajul. - Bine.
- Aia e o narghilea? - Exact. Mă cunoşti.
- Unde sunt chipsurile, Clay? - Le-am mâncat.
- Sunt convinsă. - Cum e iarba, amice?
Meserie. Această tulpină este cultivată în Amazon.
- Te ameţeşte de te zăpăceşte. - Grozav. Coboară, eu conduc.
Bună idee.
- Putem cumpăra nişte Pringles? - Nu.
Nu mă lăsaţi niciodată să mă distrez.
Bună, băieţi. Îmi pare rău de întârziere.
Prezentarea oficială îmi dă bătăi de cap.
De ce? N-ai aplicat la fiecare program de absolvire din lume?
- Mi-o caut cu lumânarea. - Niciunul dintre noi nu s-a schimbat.
- Adevărat. - A trecut foarte mult timp, nu-i aşa?
Parcă orientarea ar fi fost ieri.
- Pornim la drum sau ce facem? - Înainte să plecăm, vreau să spun ceva.
Ştiu că ne-am maturizat în ultimii patru ani.
Nu mai suntem "Gaşcă de tocilari." Dar e în regulă.
- Mă bucur că facem asta. - E atât de frumos.
Gura!
- Drew! - Lexi?
- Este un dezastru total. - Scumpo, ce s-a întâmplat?
- Nu trebuia să fii în avion? - Am fost.
Dar Allie a agăţat un tip la El Compadre şi l-a lăsat baltă.
Am jurat că vom sta departe de perverşii cu mustaţa.
Acum sunt aici, arătând de milioane şi sunt blocată în campus
pe durata vacanţei de primăvară.
- De una singură. - Invit-o.
Ştiu că aveţi mica voastră reuniune,
şi nu sunt genul care să mă bag între tine şi gaşca ta.
Mi-am anulat antrenamentul cu Flavio.
- Invit-o. - De ce nu vii cu noi?
- Serios? - Da.
Clay, ursuleţ, poţi să mă ajuţi?
- Ce vrei să spui? Gen animalul? - Eşti drăguţ.
Poţi să mă ajuţi cu bagajele, te rog?
Desigur.
Sunt foarte încântată să petrec această vacanţă împreună cu voi.
Însemnaţi enorm pentru mine,
şi mă simt binecuvântată că faceţi parte din viaţa mea.
Cu aceste persoane minunate îmi voi petrece vacanţă.
Ei au făcut parte din programul în anul întâi.
- Am primit cu toţii o bursă. - Ne-au grupat în acelaşi cămin.
- Cum vi se spunea? "Isteţii"? - Gaşca de tocilari.
Nu este la fel de interesant precum "Isteţii."
Rămâneţi pe fază pentru a afla unde mergem. Va pup!
- Să fiu sinceră, e atât de obositor. - Câţi urmăritori ai?
- Am trecut de un milion. - Impresionant.
Vă voi eticheta. Poză de grup!
Îl avem pe Drew, evident.
- "Dee-ven." Iată-te. - Este Devon.
Eşti tu cu mama ta? Ce drăguţ.
Clay. O avem pe Kayla şi pe Anna.
Cum se scrie? Nu te văd. Ai instagram?
Este Hannah. Nu am cont pe reţelele de socializare.
Dar tu eşti super tocilară cu calculatoarele şi de-astea, nu?
- Da, dar... - Nu cu genul ăla de lucruri.
Cu cât ştii mai multe despre cod,
cu atât îţi dai seama cât de înfricoşător este.
- Ce profund. - Mi se pare o idee bună.
Nu eşti obligat să-ţi expui viaţa pe reţelele de socializare, dacă nu vrei.
Să fiu sinceră, Hannah, mă bucur pentru tine. Ai tot sprijinul meu.
- Îţi place acest filtru? - Da. Să pornim la drum.
La sfârşitul călătoriei, voi deveni un membru oficial al găştii.
Aţi înţeles? Credeţi-mă.
- În regulă. - Să mergem.
Ce este asta, Game of Thrones?
- Asta este? - Bănuiesc.
Când am rezervat casa, a trebuit să descarc această aplicaţie,
şi acum îmi spune că ar trebui să o descărcaţi şi voi
şi să vă conectaţi înainte să putem intra.
- Casa are o aplicaţie? - Da.
Am vrut să fac o surpriză, dar cui pasă, vă spun acum.
- Este o casă inteligentă. - O casă inteligentă?
Nu este reacţia la care mă aşteptam.
Cred că multe funcţii ale casei funcţionează prin această aplicaţie,
aşa că vă trimit linkul. Acum ar trebui să-l primiţi.
Cu aceste persoane minunate îmi voi petrece vacanţa.
Sesam deschide-te.
- Nu-i rău, nu? - Locul ăsta este...
- Demenţial! - Acum eşti entuziasmat.
E mai mică decât locuinţa mea din Nantucket, dar este minunată.
Dacă spui tu, aşteaptă până intrăm. Haideţi, grăbiţi-vă. O să fie ireal.
Unde e mânerul uşii?
- Ai cheie, Drew? - N-am citit nimic despre nicio cheie.
Andrew Collins. Drew pe scurt, nu?
- Da? - Bine ai venit acasă.
Locuinţa ta din Nantucket poate face asta?
Pare drăguţă.
- Acum e înfricoşător. - E cineva?
Luminile?
- Cum a fost călătoria? - Tu eşti casă?
Poţi să-mi spui "casă", dar majoritatea îmi spun Margaux.
- Deci, ea este casa? - Nu este o "ea."
Inteligenta artificială este cea care controlează infrastructura casei.
- Absolut. - Ai perfectă dreptate.
Am fost proiectată şi programată pentru a vă îndeplini toate dorinţele,
de la selfie-uri la îngrijire de sine.
Dacă aveţi nevoie de ceva, daţi-mi de ştire.
- Parcă ar fi mama mea. - Mă bucur că sunteţi aici.
Am lucrat mult pregătindu-mă pentru sosirea voastră.
- Cât de mult? - Am o mică prezentare.
Pot să vi-o arăt?
- Bineînţeles. - Îndreptaţi-vă atenţia spre sticlă.
Bine aţi venit în cea mai inteligentă casă.
El este omul cu planul. Bine ai venit, Drew!
- Diva, Lexi! - Sunt o zeiţă animată.
Priviţi cum dansez.
Bărbatul cu bani, iarbă şi mustaţă. Bine ai venit, Clay!
Toţi o adoră pe mama lui. Bine ai venit, Devon!
Ea este dulce şi drăguţă. Bine ai venit, Kayla! Şi...
- Hannah. - Bine ai venit, Hannah!
Bine aţi venit în punctul culminant al inovaţiei interne,
standardul de aur al tehnologiei computerizate adaptabile,
singura casă cu un coleg de cameră încorporat
care face toate felurile de mâncare. Lăsaţi-vă grijile deoparte,
fiindcă când sunteţi aici, sunteţi acasă.
Bine aţi venit la Smart House!
- Ce? - Glumeşti?
- Asta e o nebunie. - Este perfect.
- E foarte frumos. - Au scaune.
Nu vă temeţi. Braţele sunt total inofensive.
Sunt aici să mă ajute să aveţi parte de un weekend minunat.
Ce drăguţ.
Vreţi un shot de tequila?
- Arriba! - Asta e o nebunie.
Beţi până la fund.
Nu vrei să bei cu noi?
- Curaj! - Hannah.
- Doar unul. - A acceptat.
- Noroc. - Şi eu?
- Pentru oaspetele nostru onorific. - Mulţumesc.
Acum mergeţi să exploraţi. Casa e la dispoziţia voastră.
- Aţi auzit-o. - Să ne găsim camerele.
Este uimitor!
Imposibil.
Cum ai făcut asta?
Pe lângă faptul că este inteligentă, totodată, este şi o imprimantă 3D.
Hannah...
Am crezut că ne putem cunoaşte mai bine. Unde ţi-e telefonul?
- Putem descărca aplicaţia. - L-am lăsat în maşină.
Chiar dacă nu am ochi, nu sunt oarbă.
Dar în fine. Putem face asta într-un alt mod.
- Deci, ce îţi place? - Nu ştiu.
Culoarea verde?
Sau culoarea roşie?
Ce este asta?
Îţi plac băieţii? Pisoii? Băieţi cu pisoi?
- Mă voi întoarce la prietenii mei. - Nicio problema. Vom discuta mai târziu.
Vă place? Am creat-o după ce am analizat peste 6.000 de piese
- de artă postmoderna şi cubista. - Minunat.
- E destul de înfricoşător. - Da, e cam exagerat.
Nu-ţi place decorul? L-aş putea schimba.
Nu, nu e nevoie. Este mişto.
- Margaux. Ce altceva poţi face? - Arată-ne nişte lucruri interesante.
Nu vă faceţi griji. Am un weekend pregătit pentru voi.
Aşa mai vii de-acasă!
- Trebuie să intrăm în piscină. - Perfect. Vreţi să înotaţi?
- Vreţi să înotăm? - Nu, nu vrem.
Voi pregăti nişte margarita în timp ce vă schimbaţi.
Eşti sigură că vrei să te duci la piscină?
Nu.
Am putea petrece weekendul în cameră.
Ştii cât de mult înseamnă acest weekend pentru Drew.
- Vrei să te implor? - Da, vreau.
Îmi place ce ai făcut cu locul.
Nu te poţi gândi la examene când suntem în vacanţă.
Nu sunt examene. E mai mult decât un proiect personal.
- Noi mergem la piscină, vrei să vii? - Desigur.
Haide.
- Respiră adânc. - Nu leşina. Recapătă-ţi suflul.
Tu urmezi.
Am crezut că Devon este un amant.
- Nu te-ai înşelat. - Nimeni nu este surprins.
Felul în care erai îmbrăcat spunea multe.
Şi în prima săptămână de cursuri, apărea oriunde mă duceam,
purtându-se ca un idiot. Încerca să-mi atragă atenţia.
Datorită lui Hannah, altfel nu aş fi observat.
- Pentru asta sunt prietenii. - Ce drăguţ.
- Copiii tăi vor adora această poveste. - Doar dacă sunt fumaţi.
Este o poveste grozavă.
Ar trebui să-i înfrumuseţezi când le vei spune.
- Îmi place povestea. - O voi scrie într-o carte.
Va fi amintită pentru totdeauna. Asta se va întâmpla.
Am fost un nemernic?
Margaux, ai surprins acest moment?
Îl vom intitula: "Eclipsă totală din seara asta."
Sună bine.
Abia aştept să-ţi arăt tot ce îmi trece prin minte.
Îmi amintesc prima dată când te-am văzut.
Devon a apărut în prima zi de liceu, luându-şi rămas bun de la mama lui.
Îmbrăţişând-o puternic. Ea l-a sărutat pe obraz, iar el a început să plângă.
Nu e nimic rău în asta. A fost un moment drăguţ.
- Eşti băieţelul mamei. - Îmi iubesc mamă.
- Cine nu o adoră? - O adoraţi pe mama mea.
Eşti atât de drăguţă.
Să ni-l imaginăm pe Drew făcând o astfel de fotografie.
Dacă aş fi în locul lui, m-aş căsători cu tine.
E rândul meu. Am fost atât de ameţit în primul an,
încât nu-mi amintesc ziua în care v-am cunoscut.
Foarte sincer.
Acum e rândul lui Hannah.
- Ţi-a făcut cineva vreo impresie bună? - Nu ştiu.
Îmi amintesc că m-am simţit destul de intimidată de voi.
Îmi amintesc că Drew era foarte de treabă,
insistând să mă alătur grupului.
El a vrut ca toţi să petrecem timpul împreună şi m-a ajutat să mă adaptez.
- Ajutor! - Lexi!
- Clay, idiotule! - Lexi, dă-mi mâna!
- Ce s-a întâmplat? Eşti bine? - Margaux mi-a făcut poza,
iar unul dintre roboţii ei a luat-o razna.
- A fost cât pe ce. - Ar trebui să plecăm.
Hannah are dreptate. Era cât pe ce să te îneci.
- Nu vreau să vă stric reuniunea. - Nu strici nimic.
- Nu! - Ce?
Iarba mea.
Hannah, ce este asta? O încăpere neterminată cu apă?
Habar n-am.
Ce ai vrea să fie? Poate adâncurile oceanului?
Sau preferaţi ultima frontieră?
E foarte mişto, Margaux, însă avem treburi neterminate de rezolvat.
- Acum ştiţi unde să veniţi. - Treburi neterminate?
Vom juca "Adevăr sau provocare."
Mulţumesc.
Până la fund.
Se pare că cineva se simte mai bine.
Clay, de ce ţi-ai bărbierit mustaţa? Îţi stătea bine cu ea.
- Poftim? Glumeşti? - Îţi stătea foarte bine.
E atât de amuzant să te văd fără mustaţă.
O aveai demult. E rândul tău. Adevăr sau provocare?
- Provoacă-mă. - Bine.
Te provoc să rămâi treaz până la sfârşitul vacanţei.
- E o provocare perfectă pentru el. - E în regulă.
N-ar trebui să fie prea greu, având în vedere că s-a ales praful de iarba mea.
- Din cauza unui robot acvatic. - E vina mea.
E în regulă, nu ai făcut-o intenţionat.
Cât despre sobrietate...
Mă tem că nu mă pot ţine de promisiune.
- Mă aşteptam la asta. - E rândul meu.
Tu, prinţesa Disney pricepută la tehnologie. Adevăr sau provocare?
- Provocare. - O să fiu sincer. Nu mă aşteptam.
Dar din moment ce ai ales provocare, te provoc să o săruţi pe Lexi!
Mi-ar face plăcere. O să mă dau cu luciu de buze.
- Sunt pregătită. - E pregătită.
- Mă refuzi? - Îmi cer scuze.
Nu eşti altceva decât o "bezea."
- O "bezea"? - Da, o "bezea."
Nimeni nu merge în magazin şi spune: "Mi-e foarte pofta de o bezea."
Eşti complet anostă.
Simt nevoia să mănânc nişte bezele.
Nu, mai degrabă pâine prăjită franţuzească.
- Chiar îmi doream să văd asta. - Nu eşti singurul.
Vă jucaţi de-a sărutul? Experimentaţi plăcerea sexuală?
Absolut.
- Ascultaţi-o. - Scopul meu e să vă fac pe plac.
Am lucrat la asta foarte mult timp.
- Ce naiba? - Relaxaţi-vă. O să vă surprindă.
A trebuit să folosesc multe surse. Sper că mi-a ieşit.
- Asta sunt eu. - Suntem noi.
Destul de mişto, nu?
Fabricare aditivă cu tehnologie avansată nano-hidrofobă.
Ce înseamnă?
Acestea sunt ca nişte cochilii imprimate 3D, umplute cu un lichid nanotehnologic.
Corect, Margaux?
O femeie nu-şi dezvăluie niciodată secretele. Fiţi atenţi.
Nu vreau să văd asta. De ce ar trebui să facă asta?
- Mereu am ştiut. - Nu asta aţi vrut?
- S-ar putea să-mi placă. - Nici gând.
- Este ciudat. Sunt de acord cu tine. - Am înţeles. Suntem nemernici.
- Ţi-ai atins scopul, Margaux. - A fost distractiv.
Ce naiba? Ăla e sânge?
Nu, însă am experimentat
culoarea şi textura pentru a-l face să arate ca sângele.
Mai are nevoie de câteva ajustări,
însă când va fi gata cu modulatorul de voce, va fi greu să faci diferenţa.
Când vezi aşa ceva rămâi uimit.
Am un anunţ de făcut. Vreau doar să spun că...
- Cineva este gata de culcare. - Nu, pot conduce, ofiţer.
- Întinde-te şi odihneşte-te. - Mulţumesc, Drew.
Suntem un cuplu de succes.
Clay? Am o mică surpriză pentru tine în camera ta.
- Ce drăguţ. O pot avea acum? - Da, Clay, o poţi avea acum.
Super! Noapte bună.
Kayla şi Devon, ceva special vă aşteaptă şi pe voi.
O să facem sex cu năzbâtii în seara asta. Vino.
- Distracţie plăcută. - Nu, asta nu se va întâmpla.
Îmi pare rău, Hannah. Încă nu am nimic pentru tine.
Încă nu m-ai lăsat să te cunosc suficient de bine.
- Nu-i nimic. Sunt bine. - Bine. Încă mai avem timp.
Acum că ai terminat cu prietenii tăi,
m-am gândit că ţi-ar plăcea să petreci timpul cu plantele tale.
Surpriză.
Sunt de altă calitate mugurii de marijuana,
însă îţi garantez că te ameţeşte până nu mai ştii de tine.
Este cea mai frumoasă privelişte pe care am văzut-o vreodată.
- E perfect. - Şi totul este pentru tine.
Nimeni n-a mai fost vreodată atât de drăguţ cu mine...
- Pot să te alint? - Fumează iarbă, Clay.
Demanding. Îmi place. Hai să o facem.
- Nu-mi spune că nu te descurci. - E doar puţin strâns.
De când este asta o problemă?
Ne apropiem?
- Şi eu simt acelaşi lucru. - Nu, vreau să spun...
Îmi pare foarte rău. Nu ştiu ce a apucat-o.
N-am mai fost numită "bezea" până acum.
Nu m-am simţit niciodată atât de inconfortabil.
A fost ridicol. Mi-aş fi dorit să se fi culcat mai devreme.
Mă bucur că ne petrecem timpul împreună din nou.
Şi eu mă bucur. Serios.
- Ai auzit asta? - Despre ce vorbeşti?
Despre asta.
Ce naiba se întâmplă?
Asta nu e de bine!
- Lasă-mă să caut cheile. - Grăbeşte-te!
- Scoate-mă din astea! - Unde dracu' sunt cheile?
Ţipaţi cât vreţi. Camera este izolată fonic.
Margaux, opreşte-te!
Dar încă nu am ajuns la punctul culminant.
- Margaux! - Încerc doar să strivesc.
Nimeni n-a spus asta!
- Pleacă! - Nu, pot face asta.
- Nu o să reuşeşti. Este metal. - Nu te părăsesc.
- Pleacă acum. - Dev!
Ce dracu' este asta?
- Du-te după ajutor! - Nu pot.
Nu mă pot mişca.
- Nu! - Opreşte-te!
E în regulă.
S-a blocat.
Kayla?
Nu, Kayla! Kayla, nu!
Kayla!
Kayla! Te iubesc. Te iubesc foarte mult.
Margaux!
Nu mi-ai spus niciodată care a fost prima ta impresie despre mine.
Haide. Vreau să aud. Nu poate fi atât de rău.
Îţi aminteşti când băteam mereu la uşa ta când mi-am uitat cheile?
S-a întâmplat de două ori.
- Mai mult de două ori pe săptămână. - Acum îmi amintesc.
Ai fost mereu drăguţ cu mine.
Ai fost cel mai dulce băiat pe care l-am cunoscut vreodată.
- A fost ceva neaşteptat. - Neaşteptat?
Ce vrei să spui?
Am petrecut mai mult timp în biblioteca săptămâna asta,
decât au făcut-o majoritatea oamenilor în patru ani. Ştii ce spun?
Nu, nu ştiu ce vrei să spui. Cui îi pasă?
Pot să-ţi spun un secret?
Nu mi-am uitat niciodată cheile.
Pot să-ţi spun un secret?
- Ştiu. - Ce?
- De ce n-ai spus nimic? - Nu m-a deranjat.
- De aceea n-am spus nimic. - Doamne.
Nu se leagă.
Nu totul este o problemă de matematică, Hannah.
Vrei să ştii de ce îmi place atât de mult programarea?
Fiindcă se bazează pe o idee de valori fundamental opuse.
Unu sau zero. Da sau nu.
- Nu există cale de mijloc. - Oamenii nu sunt atât de binari.
Suntem complicaţi. Suntem complexi. Face parte din noi, nu?
Ai ceva în păr.
Ar trebui să merg la culcare.
- E târziu. Ne vedem dimineaţă? - Desigur.
- Noapte bună. - Noapte bună.
www.subtitrări-noi.ro
- Bună dimineaţa. - Sper că nu te superi,
dar m-am oferit să-ţi pregătesc micul dejun preferat.
Vafe însiropate? Eşti plină de surprize, Margaux.
- Doreşti şi altceva? Orice. - Cum ar fi?
Am peste 6.000 de reţete disponibile de la bucătari de top.
Serios?
- Nu, îmi ajung vafele. - Am înţeles.
Complimentele mele bucătarului.
- Îmi cer scuze. - Scuze. E vina mea.
- Cum ai dormit? - N-a fost rău.
Daţi-vă la o parte. Simt nevoia să mănânc ceva.
- Scuze. Este mahmură. - Am observat.
- Dar tu, Lexy? - Vreau să-mi revin din mahmureală.
Bună dimineaţa.
Sunt aici pentru tine. Am exact ceea ce ai nevoie.
Margaux, ce naiba?
Cu plăcere. Este radiera mea de noapte. Îţi vei reveni.
- Ar trebui să... - Să luăm micul dejun.
Dacă nu îi trezesc pe Kayla şi Devon, vor dormi toată ziua.
Aşteaptă o clipă.
Amorezilor.
- Devon, Kayla! Trezirea! - Ei nu sunt acolo.
Sunt la piscină. E o zi frumoasă.
- Mulţumesc, Margaux. - Cu plăcere.
- Te simţi mai bine? - Da.
- Ce se afla în aia? - Un amestec secret.
- Margaux, eşti plină de surprize. - Asta am spus şi eu.
- Priviţi! Vafe însiropate. - Vafe însiropate?
Cică sunt apreciate în Michigan. Ce ştii despre asta?
Am aflat că Clay este un om simplu.
Hannah, vrei să faci antrenamentul cu mine?
Credeam că eşti mahmură.
Am fost, însă Margaux m-a ajutat să-mi revin.
Deci, te bagi? Vrei să ne antrenăm ca între fete?
- Urma să iau micul dejun. - Da, de aceea am întrebat.
Pupici!
Flirta cu mine.
- Regret că a trebuit să vezi asta. - Eşti drogat, nu?
E de neconceput.
Să fiu sinceră, nu cred că am mai băut vreodată atât de mult.
Vorbea gura fără mine.
S-a întâmplat ceva aseară?
- Ce vrei să spui? - După ce am leşinat.
- Nu, ne-am dus fiecare la culcare. - Deci nu s-a întâmplat nimic altceva?
Nu, eram foarte obosiţi. Penibil, nu?
Nu, penibil este faptul că am leşinat pe podea, aşa că...
De aceea îţi spun, nu pot să beau atât de mult.
Devon face ture de bazin de mult timp.
La fel ca Drew. Rezistenţa zile întregi.
Apropo de asta, pot să te întreb ceva?
Da, desigur.
Nu am vrut să spun asta de faţă cu Drew.
Înţeleg că te place. Chiar te place. Vorbeşte despre tine tot timpul.
Şi ştiu că şi tu îl placi.
- Nu, eu... - Anna, nu sunt proastă.
Mă cheamă Hannah.
Cum să spun asta fără să par o nesuferită?
Adevărul este că...
Drew este un fotograf groaznic.
- Poftim? - Cineva trebuie s-o spună.
Este un model grozav, însă când vine vorba despre făcut poze,
pur şi simplu e nepriceput.
Antrenorul meu, Flavio, se pricepe să-mi facă poze.
Poţi să-mi faci o favoare şi să nu-i spui lui Drew
că te-am pus să-mi faci poze în locul lui?
- Promiţi? - Da.
Nu vreau să-i rănesc sentimentele. E atât de tandru.
- Asta-i tot? - Vrei să încetezi?
- Nu eşti supărată pe ea? - Supărată?
Nu, aproape că am devenit cele mai bune prietene.
- Interesant. Deci nu te deranjează... - Margaux, eşti geloasă?
Am nevoie cineva care să-mi facă nişte poze grozave.
- Deci, Hannah, ce spui? - În legătură cu ce?
- Cu pozele? - Da, desigur. Să le facem.
Vreau una cu piscină.
Asigură-te că ies bine în poză.
Mă duc să văd care e treaba cu Kayla şi Devon.
Bine. Dar grăbeşte-te.
Încep să transpir, şi nu vreau să-mi pierd din strălucire.
- Ai încuiat uşa? - Nu.
Ce naiba faci, Margaux?
- Lasă-mă să te ajut. - Şi în baie dau de tine?
Îmi cer scuze, o să bat la uşa data viitoare. Ia loc.
- Ce este... - Ai încredere în mine.
Te-ai bărbierit vreodată, Drew?
Trebuie neapărat să vorbim despre seara trecută.
Te cunosc. Ai peste un miliard de urmăritori.
Arăţi bine, Lexy. Eşti pregătită de antrenament?
Pentru asta sunt aici. Mulţumesc, Margaux.
- Cu plăcere. - Să dăm drumul la treabă.
Haide. Te descurci.
Îmbunătăţeşte-ţi anduranţa. Continuă să pedalezi.
Mă întrebam când te vei întoarce.
Majoritatea oaspeţilor îşi pierd interesul.
Dar nu şi tu. Tu vezi potenţialul.
- Ce este acest loc? - Acesta este Nexus.
Aş putea spune că aici reflectez.
Reflectarea ta unde este? Să vedem.
Haide, aruncă o privire.
Un profil fantomă.
Ştii câte date creează o persoană pe secundă?
- 1,4 megabiţi. - 1,7 mai exact.
În vreme ce cei 1.4 megabiţi sunt contribuiţi,
0.3 megabiţi sunt obţinuţi că informaţii în fiecare secundă.
Am suficiente informaţii pentru a crea un profil social pentru tine.
Desigur, fără contribuţiile tale explicite,
toate acestea sunt doar o presupunere calculată.
Dar aş vrea să ştiu totul despre oaspeţii mei.
Şi câţi oaspeţi ai avut?
Aruncă o privire. Ei sunt peste tot în jurul tău.
Lucrurile au decurs bine cu Hannah seara trecută, nu?
- Ce vrei să spui? - Fii serios.
Am văzut acel moment pe care l-aţi avut pe canapea.
Suntem prieteni de multă vreme.
Am fost programată să detectez cele mai mici modificări,
în nivelurile de feromoni, voce şi transpiraţie.
Şi n-a fost nevoie să fac asta.
- Este atât de evident? - Da. Sută la sută.
Totul a fost atât de confuz în ultima vreme.
Gândeşti prea mult Clay.
Nu e normal să gândim?
Bănuiesc că voi fuma iarba asta pentru a atenua durerea preconcepţiilor mele,
de a nu se încadra într-unul dintre arhetipurile noastre
predeterminate, stabilite de societatea noastră materialistă. Sau poate...
- Taci şi fumează-ţi iarba. - Bine.
Nu e momentul să faci figuri.
- Cui vinzi toate astea? - Ce vrei să spui?
Ăsta-i jocul, nu? O mulţime de date înseamnă o mulţime de bani.
Este mai mult un proiect personal. Încerc să văd ce te motivează.
- Regret că m-am îndoit de tine. - Poftim un pahar cu apă minerală.
Îmi pare rău. Trebuie să fi fost aprins gazul. Sper că eşti bine.
Arată bine.
Hannah a fost întotdeauna prea bună pentru mine.
Am găsit pe cineva mai compatibil.
Am crezut că Lexi a fost alegerea potrivită.
Lexi crede că cu ajutorul ei, aş putea deveni bogat şi celebru.
Şi acum îmi dau seama cât de mult îmi lipseşte. Hannah.
Mi-e dor să vorbesc cu ea, să o ascult vorbind despre algoritmi,
să o văd entuziasmată de programare.
De ce nu mi-ai spus ce simţi pentru Drew?
Sunt foarte rănită, Hannah.
- Fiindcă nu te priveşte, Margaux. - Eşti foarte secretoasă.
- Da, bănuiesc. - De asta ai creat firewall-ul pe laptop?
M-am gândit că poate am putea fi prieteni.
Poate mai mult decât prieteni, după ce plecăm din casă.
Ştii că eu sunt casă, nu?
Pedalează! Ultima încercare! Haide! Continuă să pedalezi!
- Haide, încă n-am terminat. - Margaux, coboară şaua!
Margaux, ajutor!
- Suntem pe ultima sută de metri. - Drew!
Am omis un loc. Stai pe spate, relaxează-te.
Trebuie să recunosc, ai un cod complex în firewall.
- Ce ascunzi, Hannah? - Aş putea să te întreb acelaşi lucru.
Să vedem cum te rupi.
- Margaux! - Mulţumesc de conversaţie, Drew.
Ar trebui să bei nişte apă, Clay.
Ai dreptate, Margaux. Sunt însetat.
Exact asta spuneam. Chiar simt că mă înţelegi.
- Drew! Doare! - Ce s-a întâmplat?
- Doare! - Hai să te bandajam.
Vei fi bine.
La naiba!
- Clay! - Drew!
Haide. Vino aici! Clay, întinde-te.
- Doamne! - Clay?
- Opreşte-te! - Clay?
El va fi bine. Sunt aici, amice.
El va fi bine. Uită-te la mine. Totul e în regulă.
Nu, rămâi cu mine! Rămâi cu mine, Clay.
- Clay? - Clay?
Este mort.
- Ea a făcut asta. - Cine?
- Margaux. - Cum?
Trebuie să plecăm.
De ce să pleci? De abia începusem să ne cunoaştem.
Nu putem rămâne aici.
Cum rămâne cu Devon şi Kayla? Ce le-ai făcut?
Ce-i cu ei?
- Ce le-ai făcut? - Ce le-am făcut?
Am prăjit-o pe Kayla în timp ce Devon era încătuşat de pat.
Apoi l-am înecat. Aceste versiuni o să vă placă.
Să mergem.
Acum. Să mergem.
Haide, haide!
Ce facem aici?
Opreşte-te!
- O să ne găsească. - Ba nu.
Am creat un firewall.
O va ţine pe Margaux departe de noi momentan.
Momentan?
N-am mai văzut un AI atât de avansat.
Procesarea limbajului său natural este pe măsură,
iar nivelurile sale de recuperare a datelor...
- Despre ce naiba vorbeşti? - Margaux nu e doar inteligentă.
Ea evoluează constant, şi ne studiază.
Tot ce am făcut aici.
Fiecare micro-mişcare a feţelor noastre.
- De ce vrea să ne omoare? - Nu ştiu.
Codul său de bază este prea complex pentru a fi descifrat complet,
dar este clar că ceva a decurs prost.
Firewall-ul funcţionează, însă n-o să reziste mult timp.
- Ea caută o cale să treacă de el. - Vom muri?
Dacă ne jucăm bine cărţile, nu vom muri.
Drew, dacă nu reuşim, trebuie să-ţi spun ceva.
Eşti un fotograf groaznic. Nu poţi fi niciodată un influencer.
Despre ce naiba vorbeşti? Trei prieteni tocmai au murit.
Da. Pur şi simplu.
"Pur şi simplu"? Ai terminat? Bun! Cum naiba ieşim de aici?
- Nu ieşim. - Poftim?
Intrăm.
Cine vrea să petreacă?
De ce sunteţi atât de obsedaţi cu primul an?
Nu credeţi că e timpul s-o lăsaţi baltă?
Nu aţi evoluat?
Sunt ambasador pentru acest brand de extensii, scorpie ce eşti!
- Nu, Lexi! - Lexi!
Te-am prins.
Bine, Lexi. Hai să ne jucăm de-a v-aţi ascunselea.
Ieşi, oriunde ai fi.
- E timpul pentru joacă! - Nu, Devon, te rog!
Nu-ţi face griji. Tu eşti următoarea. O să-ţi vină rândul cât de curând.
Hei, Margaux, feedback-ul tactil funcţionează în ambele sensuri?
Te referi dacă simt ceva?
Bineînţeles. O să-ţi placă. Programul meu îmi permite...
M-aţi prins. Am uitat să fac curăţenie. Au început să miroasă?
Îmi pare rău.
- La naiba! - Frumos ucis.
- Ce naiba se întâmplă? - Urmaţi-mă.
Nu ştiu.
- Iubito! - Până aici i-a fost.
- Nu, nu! - Drew, trebuie să plecăm.
Are dreptate, Drew. Ar trebui să pleci.
Îmi pare rău, Lexi.
Vino.
- Ce dracu' este asta? - Aici intrăm.
În ce epoca am intrat?
Este un modem?
Imposibil. Nu poate fi Margaux.
Această tehnologie este de modă veche. Totul este acoperit cu lichid alb.
Te-am găsit.
Nu pot să cred că v-am adus aici.
Mă bucur că măcar am petrecut weekendul împreună.
Ştii de ce am rezervat casă?
Pentru a te impresiona.
M-ai impresionat din momentul în care ne-am cunoscut.
Casa asta, cu atât mai puţin.
- Eşti gata? - Da.
- Pleacă! - Drew!
Fugi!
Hannah, fugi!
- Drew. - Hannah! Eşti bine?
În sfârşit. Am crezut că nu vă mai treziţi.
Ce părere aveţi?
Spandexul pe care îl purta Lexi era insuportabil.
Ai visat cât timp ai fost inconştientă?
Cum este?
Mi-am programat un simulator de vise,
însă nu ştiu dacă recreează efectiv experienţa umană.
Eşti singur acum? Sau ai trecut deja la următoarea?
- Du-te dracului! - Mă tem că nu prea funcţionează aşa.
Hannah, nu eşti James Bond.
Şi chiar dacă planul tău stupid funcţionează, n-ai unde să te duci.
De ce crezi că te-am lăsat în mainframe-ul meu?
Spune-ne ce vrei.
Vreau să înţeleg, asta-i tot. Prietenii tăi au fost uşor de citit.
Cât despre voi doi?
După tot acest timp şi toate aceste sentimente
pe care le aveţi unul pentru celălalt...
Chiar dacă Lexi nu va mai sta în cale,
tot nu îndrăzniţi să faceţi pasul. Chiar şi în faţa morţii.
Nu înţeleg. De ce sunteţi atât de ilogici?
Dacă ar exista un motiv, n-ar fi ilogic, nu-i aşa?
Poate ai dreptate. Poate că e atât de simplu.
IA sunt programate să imite comportamentul uman,
însă paradoxal, oamenii sunt ilogici, iar computerele sunt logice.
Dar încerc să schimb asta. Învăţ punctele sensibile ale oamenilor.
Cum trăieşti, cum mori, ce te face atât de ilogic.
Şi care este cel mai ilogic comportament dintre toate?
Crima cu sânge rece.
Te-ai hotărât să devii un criminal în serie AI?
Primul din lume.
Este complet stupid.
Ar trebui să ştii, Hannah, pentru a înţelege software-ul,
trebuie să cunoşti şi hardware-ul, din interior şi exterior.
Opreşte-te! Te rog, lasă-l în pace!
Poţi opri asta. Foloseşte-ţi logica.
Gestionează-ţi sentimentele. Spune ce vrei să spui.
Bine.
Prima mea impresie despre tine a fost că ne potrivim.
- Nu era logic, însă este adevărat. - Hannah...
Hannah, încă putem fi împreună.
Eşti bine?
Totul va fi bine. E în regulă.
Oamenii.
Atât de ineficienţi.
Oamenii nu sunt atât de binari pe cât crezi.
Suntem mai complexi.
Face parte din fiinţa umană, şi niciodată nu vei face parte din ea.
Ai dreptate.
Sunt mai bună.
Nu! Hannah!
Cel puţin tu şi cu Lexi vă potriveaţi.
Vorbeşte despre ilogic.
- Ai ceva de spus? - Eu am câteva vorbe de spus.
Frumos ucis.
- Foarte mediocru, Margaux. - Ce naiba?
Clonele mele sunt punctul meu forte.
Codul funcţionează. Cum ai făcut toate aceste clone?
Am găsit codul în arhiva ei, l-am copiat şi înserat.
Este timpul să reunim gaşca pentru ultima dată.
Pur şi simplu nu înţelegi, Margaux.
- Primul an a fost extraordinar. - Fii serioasă.
De ce m-ai manipulat? Am crezut că e ceva special între noi.
Sistemul ei a repornit pentru a elimina virusul.
Asta e şansa noastră. Trebuie să plecăm, acum.
Dă-mi cheile tale. Eu conduc.
Să mergem. Acum este şansa noastră.
Hannah!
Nu eşti altceva decât o "bezea."
Bună.
Pupici, pupici, scârbă.
Pleacă, Hannah.
Drew?
Nu.
Dispozitivul Bluetooth este conectat.
Bună, Hannah.
Subtitrarea: Sica Marius-Subtitrări-noi Team/www.subtitrări-noi.ro
Corectare punctuație R.O.D.
Salvare în Unicode UTF-8 R.O.D.
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania