INSPIRAT DUPĂ O POVESTE ADEVĂRATĂ
Aveam câteva milioane de dolari în sacoşă
şi trebuia să mă întâInesc cu nişte mafioţi ruşi de ultimă speţă,
care cel mai probabil aveau să-mi taie gâtul, să-mi ia banii,
şi să omoare un copil nevinovat doar de distracţie.
Mai rău de atât nu se putea.
Şi totul era din vina mea.
Datorită mie, eu şi familia mea am ajuns în situaţia asta.
Viaţa înseamnă alegeri,
pe care noi le considerăm a fi pentru binele suprem.
Dar undeva în adâncul nostru,
ştim că ne vor aduce într-o asemenea situaţie.
Nu lăcomia sau orgoliul m- a adus aici,
ci ceea ce inventasem.
Nu era ceva care avea să schimbe lumea în bine,
sau care o să-mi pună numele în cărţile de istorie,
care o să mă facă cunoscut sau o să-mi aducă o statuie în parc.
Dar am participat la crearea celei mai mari invenţii a timpurilor noastre.
Necugetat, am schimbat lumea pe care o cunoaştem.
Numele meu e Jack Harris,
şi am descoperit o modalitate mai bună prin care bărbaţii se pot masturba.
Niciodată în istoria omenirii, comercianţii de obscenităţi
n- au avut la dispoziţie tehnologie modernă pentru răspândirea acestor mizerii.
Bărbaţii şi-o freacă încă de la începutul timpurilor.
Nu e un secret.
Jimmy, ţi-am adus...
Dumnezeule!
De ce urlă mama asta la copilul ei?
Ar fi trebuit să ştie. Bărbaţii se gândesc mereu la sex.
La fiecare zece secunde, gânduri perverse şi bolnave
trec prin mintea unui bărbat.
De îndată ce-şi dau seama că mâna le ajunge până la sculă,
inventează o nouă modalitate de a trage de ea.
Ceea ce a pierdut cu adevărat ţara asta sunt valorile morale.
Acum câţiva ani, copiii noştri aveau eroi.
N- ar trebui să fie o surpriză.
Fiecare bărbat, gay sau normal, prinţi, cerşetori, regi,
conducători sau preşedinţi,
fiecare dintre ei se furişează undeva şi şi-o freacă.
Asta e o navetă spaţială. 450 de milioane de dolari
ne costă fiecare lansare, din banii de impozite şi taxe.
Ştiţi ce transportă? Un satelit de un miliard de dolari.
De ce credeţi că îI lansează?
Totul ţine de internet.
Dacă credeţi că o fac pentru educaţia copiilor,
pentru ca tata să citească statistici despre Tiger Woods,
sau pentru ca femeile să coacă tortul perfect de ciocolată,
atunci sunteţi nebuni. Urmăriţi traseul banilor.
Industria pornografică câştigă peste 57 de miliarde pe an,
şi nimeni nu recunoaşte că se uită la aşa ceva.
Asta se întâmplă în fiecare secundă, în fiecare zi, în toată lumea.
Au apus zilele cu vizite la librării în toiul nopţii,
în care te ascundeai în raionul pentru adulţi al magazinului de casete,
sau aşteptai un pachet în hârtie maronie
să fie livrat prin poştă.
Acum poţi să vezi ce vrei de acasă sau de la birou, 24 de ore pe zi.
Şi asta când ai chef.
Discret, privat, în orice combinaţie doreşti.
Pur american.
Indiferent de câte ori mă gândesc la asta,
de fiecare dată îmi pun aceeaşi întrebare...
Cum dracu' am lăsat lucrurile să ajungă până aici?
Nu cu mult timp în urmă, lucrurile părea simple.
- Bună, iubito. - Bună.
- Ce mi-ai adus? - Câte puţin din toate.
- Arată bine. - Sunt lihnit.
Şi eu.
Întotdeauna reuşesc să-ţi deosebesc friptura.
- Serios? - Care e secretul?
Bucătăreasa nu-şi divulgă secretele. Ştii asta.
Poţi să-mi spui. Doar nu sunt un străin.
Dacă te căsătoreşti cu mine îţi spun.
Dă-mi mâna.
Diana...
Vrei să te căsătoreşti cu mine?
Piper.
Piper? Ăsta e secretul? Îţi baţi joc de mine?
- Regreţi că m-ai cerut? - Nu.
Eram genul de bărbat care trăia într-un tablou de Norman Rockwell.
Privind în urmă, nici nu ştiam cât de fericit eram.
Traversând în timp şi spaţiu,
pe o altă planetă numită Los Angeles, California, doi bărbaţi erau pe cale
să poarte o conversaţie ce avea să-mi schimbe cursul vieţii.
Cum poţi să dormi în fotoliu?
Ce?
Cum poţi să dormi în fotoliu?
Cum pot să dorm cu toată gălăgia asta?
Ştii că nu e nimic pornografic pe internet?
Uită-te la o casetă, bolnavule.
Eu sunt bolnav?
Tu ai cumpărat casetele,
- şi eu sunt bolnav? - Le-ai văzut de 100 de ori.
De asta vrei ceva nou. Eşti bolnav.
Du-te dracului! Nu face pe deşteptul.
Eu? Du-te tu dracului!
De ce nu laşi puţin ţigările şi cocaina asta?
Dimineaţă plec la muncă şi nu pot să dorm
- pentru că mă înec cu fum! - Şi tu fumezi, dobitocule!
Nu atunci când dorm. Mai fă şi tu puţină curăţenie.
Parcă aş locui într-o groapă de deşeuri toxice!
Minunat! M- am mutat cu Martha Stewart.
Dacă aş fi Martha Stewart,
ţi-ai freca-o în faţa mea toată ziua, ratatule!
Nu mă face ratat.
Nu mă face ratat, derbedeule.
- Eşti un ratat. - Nu mă face ratat!
- Retrage-ţi cuvintele! - Nu te da la mine!
- Te rup în bătaie! - Retrage-le!
Nenorocitule!
- Retrage-le! - Al dracului...
Ceea ce idioţii ăştia nu ştiu
e că într-un an vor valora milioane şi milioane de dolari,
şi vor transforma internetul în ceea ce e astăzi.
Poate ar trebui să ne întoarcem şi mai mult în timp.
Buck Dolby s-a mutat în L.A. cu câteva luni înainte,
pentru a sta cu Wayne Beering.
Erau prieteni din copilărie, şi la fel ca toată lumea,
căutau o cale să reuşească şi să devină bogaţi.
Problema era că n-aveau niciun plan
pentru a-şi îndeplini visurile.
Cine s-ar fi gândit că asta e reţeta potrivită pentru succes?
Am observat din avion ce ceaţă e aici.
- Cum faci faţă smogului? - Nu prea ies din casă.
Mă gândesc că ai o slujbă.
Nu, primesc ajutor de invaliditate, dar mi-I taie în câteva săptămâni.
- Te-ai rănit? - Nu, am căzut.
- Le-am spus că îi dau în judecată. - Şi ce o să faci?
Nu ştiu, dar simt că sunt pe cale să descopăr ceva.
Şi eu simt că o să descopăr ceva!
Am o grămadă de idei care îmi vin în minte.
- Da. - Una după alta.
- Ca o revărsare. - Da, ca o cascadă.
Da...
Cum vă spuneam, erau nişte idioţi.
Dar nu e tocmai aşa.
Dacă vă vine să credeţi,
Buck a fost un mare savant la vârsta de 22 de ani.
Se pare că are un IQ de 187,
cu toate că nu v-aţi da seama dacă aţi discuta cu el.
Buck adora să-şi petreacă sfârşiturile de săptămână la NASA,
drogându-se şi plutind în spaţiu.
E de prisos să vă spun că a fost concediat.
Şezi!
Din câte am înţeles, Wayne era un veterinar grozav.
A predat chiar şi nişte cursuri.
- Cine e doctorul, tu sau eu? - Tu, dar...
Problema era că începuse să facă operaţii inutile,
pentru a-şi asigura un stoc de barbiturice.
Asta a pus capăt carierei lui Wayne de veterinar.
- Mă bucur să te văd. - Da.
Cum stăm cu drogurile, cunoşti pe cineva?
Distribuitorul trece deseară pe la noi.
Am aflat că un prieten de-al meu din L.A.
care avea un club de noapte, era bolnav şi nu putea să lucreze.
Familia lui avea nevoie de ajutorul meu.
- Se simte bine? - Da, dar nu poate lucra o vreme.
A sunat Susan. Voia să ştie dacă poţi să te duci în L.A. câteva săptămâni,
să-I ajuţi cu afacerea.
Am vorbit cu un avocat de acolo, Jerry Haggerty.
Mi-a spus că locul poate fi o mină de aur,
dar dacă nu ajungi curând, s- a terminat.
Vor pierde totul. Şi e vorba de multe.
Nu voiam să-mi părăsesc familia. Eram fericiţi.
Ca toată lumea, eram ipotecaţi până peste cap,
aveam datorii şi ne chinuiam să plătim facturile.
Nu e o situaţie grozavă prin care să treci cu familia.
Şi oricum, scumpule, te pricepi la rezolvat lucrurile.
Mulţumesc, scumpo.
Avea dreptate. Dacă eram talentat la ceva,
atunci cu siguranţă la rezolvarea problemelor considerate imposibile.
Am descoperit acest talent
acum câţiva ani, când lucram pentru un prieten al tatălui meu,
în construcţii. Pe tip îI chema Louie La La.
Era locotenentul unui mafiot din oraş.
Louie îşi iubea meseria.
Dacă îI puneaţi să aleagă între a fi preşedintele Statelor Unite
şi a-i rupe picioarele cuiva...
- În regulă. - ... ghiciţi ce ar fi ales?
Haideţi să-i rupem rotulele irlandezului şi să mâncăm ceva.
- Îi rupem rotulele? - Da.
lei o bâtă, aplici câteva lovituri bune şi îi vine repede mintea la cap.
Mă întrebam dacă n-aţi putea să discutaţi cu el,
să aflaţi ce s-a întâmplat. Doar nu refuză intenţionat să plătească.
Cred că dacă aţi vorbi cu el...
Băiete!
- Nu mai stau la discuţii cu el. - Scuzaţi-mă.
Vreţi doar să vă primiţi banii.
Asta e tot ce vreţi.
Da.
Grăbeşte-te înainte să mă răzgândesc.
- Poftiţi? - Ai două minute să-mi aduci banii.
După asta, cineva se alege cu picioarele rupte.
Trebuia să se facă cowboy. Se pricepe la asta.
Aşa că intru în bar şi mă întâInesc cu Morgan.
Era speriat. Avea şi motiv.
Şi eu am probleme.
Ultimele lucrări pe care le-am avut mi-au blocat toţi banii.
Aşa că m-am dus la Louie, ultimul lucru pe care voiam să-I fac.
lar acum aştept să mă trezesc la spital. De ce?
Pentru că sunt dator? Nu I-am înşelat şi nu i-am furat nimic.
Opreşte-te puţin.
Hai să ne concentrăm pe motivul întâInirii noastre.
Când ai împrumutat banii,
trebuie să fi avut un plan cum să-i dai înapoi, nu?
Să vedem ce a mers prost şi poate reuşesc să te scot din asta.
Vorbeşte-mi.
Dacă aş avea autorizaţie de construcţie,
aş reuşi să-mi termin treaba şi să-I plătesc la finele zilei.
Cum?
Pot împrumuta bani în câteva secunde, dacă am autorizaţie de construcţie.
- Dar nu am aşa ceva! - Autorizaţie de construcţie?
Da. Am nevoie de o autorizaţie de construcţie.
Nu şi de data asta. Echipează-te.
Stai puţin, Louie. Ai prieteni la primărie, nu?
Am prieteni peste tot.
Tipul spune că dacă primeşte o autorizaţie de construcţie,
îţi dă banii până la sfârşitul zilei.
Ce vrea să fac? Arăt eu a autorizator?
Vrei să luăm banii sau să-i rupem picioarele?
Eu spun să luăm banii.
Sunt în dificultate.
În acea zi am învăţat că orice se poate discuta.
Trebuie doar să găseşti un punct comun.
Aşa se câştigă banii.
Am plecat spre Los Angeles să-mi ajut prietenul,
o alegere pe care am făcut-o din necesitate financiară,
şi care va declanşa un Ianţ de evenimente cum nu mi-aş fi imaginat.
Cam în acelaşi timp,
Buck a fost nevoit să se angajeze pentru a-şi putea plăti chiria.
Poate că Buck pătimea în timpul zilei,
dar noaptea, el şi Wayne prindeau viaţă
şi lucrau la planul lor de cucerire a lumii.
Te ascult. Chiar te ascult.
Ce rost are internetul, dacă nu e distractiv?
Nu e nimic nou. Nimic deosebit.
Vreau să văd pornografie bună. Ce văd acum e plictisitor.
E inutil.
Ce văd acum e o tâmpenie.
Ce vrei să spui?
Vreau să spun că ar trebui să luăm poze din reviste,
le scanăm, le urcăm pe internet, şi câştigăm nişte bani.
Ideea are mult potenţial. Poţi să te îmbogăţeşti.
- Faci mişto de mine? - Lasă-mă să înţeleg.
- Intri pe site... - Faci mişto de mine?
Nu...
Îţi începi treaba. Termini, te aranjezi,
deschizi sertarul, scoţi carnetul cu cecuri,
- completezi unul... - Nu, e ca un abonament.
- Ca şi cum te abonezi la o revistă. - Serios?
Oamenii fac asta tot timpul. Trimit cecuri prin poştă.
Sau se duc la bancă şi fac depuneri?
Sau plătesc cu cardul.
Cine mama dracului crezi că îţi dă ţie cardul de credit?
- Nu ştiu. - Să introduci cifrele?
- De ce eşti pesimist? - Nu sunt pesimist!
Nu există niciun program pentru aşa ceva.
Oamenii se abonează aşa la reviste tot timpul.
Îţi treci cardul prin calculator?
Nu, introduci codul. Sunt cifre.
- De ce eşti pesimist? - Nu există un program pentru asta.
Introduci cifrele de pe card...
Ce nu-i bine?
Ce faci?
- Nu mă întrerupe 15 minute. - Bine.
Fiind savant, ai unele avantaje.
În 15 minute, Buck a scris un program
care astăzi stă la baza tuturor tranzacţiilor online cu cardul.
O tehnologie pe care Visa, MasterCard şi Amazon n-o inventaseră încă.
I- am cuplat o sonerie.
Se declanşează de fiecare dată când vindem ceva.
- Cât vrei să ceri? - Zece dolari.
De ce nu ceri 9.99?
Psihologic, îi face pe oameni să se simtă mai bine.
Bine.
Trei sau patru zile au trecut fără ca soneria să sune.
Eu cred că şi uitaseră că au organizat toată chestia asta.
lar apoi...
Am auzit bine?
Da, tocmai am câştigat 9.99 dolari.
La ora 4:15 dimineaţa?
Probabil e un pervers, la fel ca tine.
Nu ştii asta. Poate că e de pe coasta de Est,
sau de undeva din Europa, unde e încă seară.
Ar putea fi de oriunde. Ăsta e internetul, gogomanule.
Nu te joci la sonerie, nu?
Nu. Sunt abonamente.
Ne îmbogăţim.
Grozav.
Cât avem?
Domnule, revin imediat.
Am depăşit 2000 de dolari acum jumătate de oră.
- E incredibil. - Exact, prostule.
Am aranjat soneria
ca să ne dăm seama ce poze vindem după modul cum sună.
Bâzâitura e pentru fetele din rulote.
Dangătul e pentru femeile trecute de 40 de ani.
Fluieratul e pentru femeile cu sânii mari,
iar clopoţelul pentru gospodine care şi-o trag în fund,
- ceea ce vrei şi tu. - De ce fluieratul?
Cum adică?
De ce ai pus fluieratul la femeile cu sânii mari?
Nu ştiu, m-am gândit
că atunci când vezi pe stradă una cu sânii mari, fluieri după ea.
E o tâmpenie. Clopoţelul ar trebui să fie pentru sâni mari,
- pentru că sânii sunt ca nişte clopote. - Sânii? De când?
- Schimb-o. - Nu vreau s-o schimb.
Schimb-o. Sânii trebuie să fie cu clopoţel.
Clopoţelul trebuie să fie cu sâni.
Şi gospodinele care şi-o trag în fund primesc fluieratul?
- Da, ce e greşit în asta? - E o tâmpenie!
Nu e o tâmpenie. Când o bagi uneia în fund...
- Ce? Fluieră? - Nenorocitule!
Idioţi. Doi adulţi care se tăvălesc pe jos,
certându-se ca nişte copii pe clopoţei şi fluierături.
Nenorocitule!
Eu nu-mi permiteam luxul ăsta.
Eram ocupat cu organizarea clubului în Los Angeles.
A venit şi prietenul meu James, să-mi dea o mână de ajutor.
Ne-am dat seama că o să fie dificil să punem clubul pe picioare,
dar ca în oricare altă afacere,
ne-am gândit că munca şi determinarea ne vor aduce succes.
- Noroc. - Bună dimineaţa.
Aud cumva bani?
Se pare că gospodinele sunt foarte căutate.
- Am depăşit 7.000 de dolari. - Glumeşti?
Nu, dar ne reproşează că n-avem materiale noi.
De ce nu mai cumpărăm alte reviste?
Nu, cred că trebuie să venim cu ceva proaspăt.
- Ceva făcut de noi. - Da?
Şi cum vrei să facem asta?
Ţine minte planul.
Buck şi Wayne erau pe cale să intre într-un bar
despre care nu ştiau că-i aparţine lui Nikita Sokoloff,
capul mafiei ruseşti de pe coasta de Vest.
Cei doi idioţi aveau să primească mai mult decât au cerut.
Mă bucur să te văd.
Voiam să ştim dacă şeful tău e aici. Vrem să-i vorbim.
Avem o propunere de afaceri.
- Ce? - Vrem să discutăm cu şeful tău,
sau cu orcine deţine localul. Apropo, e grozav aici.
- Nu e interesat. - Eu cred că şeful tău
va fi foarte interesat să audă ce avem de spus.
Trebuie să...
Eşti bine?
- Ce faci? - Haide, mai sunt şi alte cluburi.
Linişteşte-te. Hai să plecăm.
La ce mama dracului te uiţi, dobitocule?
Am ars de-ai ca tine la închisoare!
Haide, nenorocitule! Fă-mă fericit!
Ce faci?
Gata!
Nu merg...
Cine sunteţi voi,
de intraţi în barul meu
şi vorbiţi aşa?
Venim cu intenţii bune, domnule.
Trebuie să te linişteşti şi să...
Taci!
M- am liniştit.
- O să-ţi trag un glonţ în cap. - Rahat!
Ce căutaţi aici?
Voiam să le facem poze fetelor,
să le urcăm pe internet şi să împărţim profitul.
De ce n-ai spus aşa?
Ce facem cu ei?
Ar trebui să-i omorâm.
Cu votcă!
Unde te duci?
Vino.
Haide.
V- am spus că avem intenţii bune.
- Te nenorocesc! - Linişteşte-te!
Într-o oră, Buck şi Wayne au început să creadă
că ei şi mafiotul rus sunt cei mai buni prieteni.
S- au înţeles să-i dea 25% din profit,
şi să fie parteneri pe viaţă.
Dar nu cred că ei înţelegeau
nuanţele parteneriatului cu un mafiot rus.
A doua zi alergau prin club cu o cameră în mână,
adunând material pentru site.
Fiţi atente.
O să ne plimbăm printre voi, dar nu vă uitaţi la cameră.
Acum!
În doar câteva ore, Buck şi Wayne erau convinşi
că sunt George Lucas şi Steven Spielberg.
Site-ul lor a explodat ca o rachetă.
Au fost nevoiţi să cumpere un server nou pentru a continua.
Plicurile se adunau, şi nici nu începuseră să le deschidă.
Idioţii n-aveau habar ce creaseră,
cu atât mai puţin cum să conducă afacerea.
În câteva zile au început să lucreze întruna.
Nu arunca plicurile pe măsuţă! leşi afară!
Serverul ajunge de-abia peste patru zile! Dumnezeule!
Nu pot să fac asta singur. Trebuie să-ţi dai demisia.
Eşti concediat, nenorocitule!
Eşti concediat!
- S-a rezolvat cu serverul. - Ai furat maşina?
Nu. Am deschis plicurile. Erau cecuri înăuntru.
Ce?
Nu erau facturi. Mergem în Vegas!
Aşa că Buck şi Wayne au pornit spre oraşul Las Vegas,
tărâmul speranţelor şi viselor.
În mai puţin de o lună, afacerea lor producea 25.000 de dolari pe zi.
Mai mulţi bani decât şi-ar fi imaginat oricare dintre ei.
Trebuia să fie perfect.
Dar cumva au găsit ei o cale să dea totul peste cap.
Pentru mine, ceea ce a început ca o mână de ajutor dată unui prieten,
s- a transformat într-o afacere de care mă ocupam non-stop.
Am transformat tot clubul.
Eu şi James am ieşit pe străzi, I- am promovat,
am organizat evenimente, şi curând coada la intrare era cât strada de lungă,
iar clubul era plin în fiecare noapte.
Chestia e că atunci când îi faci cuiva un bine,
vrea să-i rezolvi şi toate celelalte probleme.
Întotdeauna mai rămâne o problemă de rezolvat.
Nu sunt sigur. Crede-mă, aş vrea să fiu acolo, dar nu pot.
Ştiu că lucrezi din greu...
Dar simt că pierzi multe lucruri.
Ştiu, crede-mă.
Poate aş reuşi să vin la L.A. în weekend?
Nu face asta. Eu sunt în Vegas.
- În Vegas? De ce? - Jerry Haggerty m-a invitat aici.
Doamne, Jack.
Avocatul de la club? Aduce numai belele.
Vrea să discutăm despre o afacere.
Dacă nu era el, acum n-aş fi avut clubul,
care merge mai mult decât bine. Mi-a salvat fundul, scumpo.
E mai corupt decât dracu'. Să fii atent cu el.
Poate o să fie doar câteva râsete.
Ce începe cu un râs se termină în plâns.
- Te iubesc, bine? Pa. - Te iubesc, scumpule.
Un profesionist mi-a spus că trebuie să învăţ cum să lovesc mingea.
Toţi jucătorii au o lovitură puternică.
Îţi spun eu ce am învăţat,
că toate mingile pe care le lovesc aterizează în pădure.
Da, cinci lovituri handicap.
În afară de golf, se pare că te descurci destul de bine.
Mă descurc grozav, Jack.
Pentru cineva care nu face litigii şi refuză să poarte cravată...
Am nişte idei grozave.
Ce afacere voiai să-mi propui?
Mai întâi trebuie să-ţi spun povestea lor. N-o să-ţi vină să crezi.
Primesc un telefon de la un prieten
care-mi spun despre doi tipi într-o cameră la hotelul Hard Rock,
şi care aveau nevoie de un sfat juridic.
Mi-au folosit trupul ca pe o minge de bowling!
Au început afacerea asta, dar n-aveau idee de ceea ce fac.
Acum câteva luni, câştigau o grămadă de bani,
aşa că au venit în Vegas. Au început să petreacă cu săptămânile,
şi din câte am înţeles, prizau jumătate de kg de cocaină,
şi-o puneau cu toate curvele din oraş...
Practic, dădeau cu piciorul la totul.
- Cine sunt partenerii lor? - Nişte ruşi din L.A.
- Nikita şi mai nu ştiu cum. - Sokoloff?
Da, cred că aşa ceva. ÎI cunoşti?
Am auzit de el. Se spune că e un nebun.
Da?
Petrecerea s-a terminat.
Eşti nouă? Cum te cheamă?
I- au bătut zdravăn pe dobitoci
pentru că n-au mai plătit, aşa cum trebuiau s-o facă.
Eşti frumoasă.
De ce ţi-e frică de mine?
Despre ce afacere e vorba?
Asta e partea cea mai bună.
Se pare că cei doi idioţi
au adunat o grămadă de poze indecente
pe care le-au urcat pe internet.
Şi doar în câteva luni,
au făcut peste un milion de dolari.
Problema e că am o soţie, am copii...
Nu vreau să mă implic
în pornografie, înţelegi?
Am înţeles, dar lasă-mă să te întreb ceva.
Steve Wynn, Barron Hilton, s- au ocupat de pornografie?
- Nu. De ce? - De ce?
Pentru că ei au asta în fiecare televizor din camere.
Nu există hotel care să nu câştige din pornografie.
- Şi se ocupă ei cu pornografia? - Înţeleg ce vrei să spui.
Nu-ţi cer să faci un film porno.
Îţi cer doar să rezolvi o problemă.
Haggerty avea întotdeauna un interes.
Probabil voia să fure afacerea
de îndată ce rezolvam problema cu rusul.
Dacă era adevărat, iar eu mă implicam în asta,
Haggerty nu trebuia să participe.
Faci nişte bani!
Era urmărit de FBI pentru o înşelătorie şi duhnea a disperare.
- Bine ai venit la Hard Rock, Jack. - Ce mai faci? Mulţumesc.
- Care e apartamentul? - Cel de lux.
Din câte mi-a spus Haggerty, ştiam că sunt mulţi bani în asta,
ceea ce era bine. Banii veneau din pornografie, iar asta era rău.
Habar n-am de ce le-am bătut la uşă...
Ce faceţi? Jack Harris.
- Buck Dolby. - Pot să intru?
- Te rog. - Mulţumesc.
- De ce eşti aici? Cine te-a trimis? - Îmi cer scuze, Jack.
- De ce eşti aici? - E în regulă.
De unde ştii cum arată? Nu aşa ne-am înţeles!
Nu aşa am vorbit! Nu face parte din grupul nostru!
Face parte din înţelegere, pentru că I-am verificat.
Pe dracu'! Ştiu de ce ai venit.
Trebuie să plecăm de aici.
- Mă ocup eu de el. - Trebuie să plecăm.
- Pare foarte agitat. - În cer scuze. A luat-o razna aici.
Sunt cu ochii pe tine, nenorocitule!
Îţi mulţumesc că ai venit. Bei ceva?
Nu, mulţumesc.
Îmi primul rând, vreau să-mi cer scuze
pentru ordinea şi igiena acestui apartament.
- Nu-ţi face probleme. - Doamne!
N- a mai dormit de cinci zile.
Am chemat un doctor, dar nu lasă pe nimeni să urce.
Trebuie să pleci imediat, dar nu poţi să ieşi pe uşa din faţă.
Ar trebui să-i dăm ceva de mâncare.
- O să sun la room service. - Ne e frică să nu crăpăm.
- Adică să nu fiţi omorâţi de ruşi? - Da.
Trebuie să-ţi spun despre mine ceva ce nu ştii.
Sunt un multimilionar. Sunt un antreprenor american.
Ironia e că mă simt ca un urs polar în şoc anafilactic,
cu un iepuraş înfipt în fund. N- o să-ţi explic asta.
E vorba de bani...
Toată lumea încearcă să ajungă la iepuraş.
Le datorăm o sumă mare de bani.
- Înţeleg. - Ne-am gândit să nu ne grăbim.
Suntem toţi prieteni. Eu sunt pe jumătate responsabil
pentru indulgenţa abuzului de substanţe,
şi pentru o parte a problemei peste care am trecut cu vederea.
Uite care-i treaba. Ştiu sigur că bărbatul ăla se dă drept doctor,
şi cinci tipi stau după uşă,
aşteptând să mă răpească. Vor să-mi golesc conturile,
iar apoi mă vor executa, cu un glonţ în cap.
N- o să las să ţi se întâmple şi ţie acelaşi lucru.
Şi-au făcut simţită prezenţa acum cinci zile,
când ne-au bătut măr. Ne-au pocnit zdravăn.
Pe mine m-au lovit la ochi, iar pe Wayne I-au rănit grav de tot.
- L-au rănit grav. - Uite care-i treaba.
Poţi să mă iei pe mine, dar nu te las s-o iei pe dansatoare.
Ea rămâne aici. Bine?
Ascultă...
- Vezi cu ce am de-a face? - Ascultă-mă.
O să încerc s-o scot de aici. Tu ai grijă de el, şi vedem cum facem.
- Sună bine. - Te iubesc.
- Şi eu te iubesc. - Ba nu.
- Nu mă atinge. - Te iubesc.
- Nu mă iubeşti. - Ba da.
- Serios? - Da.
ÎI iubesc ca pe un frate.
ÎI urăsc, dar îI iubesc.
Rachel, îmi aminteşti de mama.
Da? Mă cheamă Jessie.
Pe mama o chema Brenda.
Nu te mai gândi la asta, Wayne.
- Nu-ţi face bine. - Mă bătea de mă nenorocea.
Haide. Stai aici.
Ce-ar fi să-ţi iei lucrurile? Te scot eu de aici, dacă vrei.
- Trebuie să mă plătească. - Da. Mă ocup eu de asta.
- Ai o aură în jurul capului. - Uită-te în ochii mei.
Nu vreau să mai cred în cerc.
Se pare că acum e mai bine. Cum te simţi?
- M-am odihnit câteva zile. - Te mai doare ochiul?
E în regulă, dar...
Trebuie să te ocupi de ruşi.
Nu trebuie să fac nimic. Vreau doar să înţeleg ce se petrece.
Vreau să aflu ce aţi făcut bine.
Evident aţi făcut ceva bine, dacă aţi câştigat milioane în câteva luni.
Ştiu că aţi făcut ceva rău, pentru că nu v-aţi plătit partenerii.
Din câte îmi dau eu seama, aveţi o idee bună, dar aţi fost copleşiţi.
V- aţi băgat până peste cap. Poate nu ştiţi să conduceţi afacerea.
- Dar tu ştii, nu? - Da.
Ai face asta pentru noi?
Nu mă interesează să-mi câştig traiul din pornografie.
Am o familie. Nu vreau să mă ocup de pornografie.
Dacă mă bag în asta, vreau să fie o afacere legală. În totalitate.
Înţeleg. Sunt de acord cu tine.
Acum ajutaţi-mă puţin.
Aţi găsit o modalitate de a lua un card
de la cineva de oriunde din lume,
şi să livraţi un produs oriunde în lume,
fără ca părţile să se cunoască?
- Exact. - A fost ideea ta?
- Da. - E o idee grozavă.
Puteţi face bani pe termen lung.
Trebuie doar să găsim o cale să facilităm tranzacţia
între cele două părţi.
Aici m-ai pierdut. La ce te referi?
- Nu înţeleg tâmpenia asta. - În regulă.
Închipuiţi-vă că aveţi un subsol, oriunde în lume.
Acolo jos, aveţi nişte băieţi cu camere, şi nişte fete.
Ce spui dacă ar fi asiatice?
Bine, asiatice. Mă urmăreşti?
Imaginează-ţi că omului vostru îi place să vadă asiatice online.
Îi dai cardul tău de credit unui thailandez?
Şi dacă o să apară tranzacţiile în extrasul de cont?
Rata divorţurilor e destul de ridicată în ţară,
fără ca soţiile să deschidă plicul de la bancă,
şi să vadă că soţii lor au cumpărat ceva cum ar fi,
CurveAsiatice. com.
Am putea avea sute de site-uri,
poate chiar mii, toate sub o descriere falsă?
Exact, iar dacă sunt un client
şi primesc extrasul de cont la sfârşitul lunii,
- pe care scrie ceva de genul... - SâniMari. com.
Exact. Aş putea avea remuşcări,
pentru că soţia mea nu va fi prea fericită, dar dacă ar scrie...
- ... Companie de facturare... - Îmi place asta.
Nimeni nu ştie ce înseamnă asta. E mai bine pentru toată lumea.
Ambele părţi câştigă. Clientul primeşte ce vrea,
vânzătorul primeşte ce vrea,
iar noi primim 10% ocupându-ne de tranzacţie.
Vom fi intermediari.
Deci luăm un procent de la cei care fac deja asta,
- oriunde ar fi ei. - Exact.
Dumnezeule!
E o chestie nelimitată.
E o cantitate imensă de bani
- despre care vorbim. - Potenţială.
N- ar avea niciun dezavantaj. În afară de partenerii ruşi.
Da.
Care crezi că va fi rolul lui Haggerty?
- Nu sunt sigur cu Haggerty. - De ce? El ne-a adus împreună.
N- ar fi corect să renunţăm la el, nu?
Haggerty o să fie acuzat în curând.
E urmărit de FBI în permanenţă. Ăsta e adevărul.
Nu ne-a spus că va fi acuzat de ceva.
Cred că afacerea asta e şi aşa destul de îndoielnică,
şi ar fi o prostie să ne asociem cu cineva care va fi acuzat,
asta dacă nu vreţi FBI-ul pe cap, şi eu cred că nu vreţi.
Nu, cred că e logic ce spui. Dar...
Nu e corect. Tipul ne-a salvat viaţa.
Eu o să fiu cel care se descurcă cu ruşii, bine?
Nu Haggerty. Eu fac asta. Eu o să risc.
A doua zi m-am întors în L.A.
Am căzut de acord cu Buck şi Wayne că n-o să oferim niciun conţinut.
Vom fi doar intermediari.
Am făcut ceea ce trebuie. M- am ocupat de Haggerty
după ce i-am făcut o favoare unui prieten de la Hard Rock.
- Ce-i asta? - 200.000 de dolari. Renunţăm la tine.
Stai puţin. Renunţaţi la mine?
Da. Tipii ăştia sunte nişte nebuni.
Vrei să te ocupi tu de ei? Dă-mi banii înapoi.
- Stai puţin. - Ce alegi, Jerry?
Bine. lau banii.
- Da? Grozav. - lau banii.
După ce m-am ocupat de Haggerty,
le-am spus lui Buck şi Wayne să-I pună pe rus să mă sune.
Spuneau că îi datorează 400.000 de dolari,
aşa că am luat cu 50.000 mai mult, ca să evit orice problemă.
Înţelegerea era să mă retrag după un an.
M- am gândit că la cât potenţial are afacerea,
voi câştiga destul într-un an încât să-mi asigur familia
pentru tot restul vieţii.
O oră mai târziu, un rus pe nume Ivan apare la uşa mea.
Ivan, Jack Harris.
Te servesc cu ceva de băut?
N- am venit să socializăm.
Încercam să fiu prietenos.
Nu sunt prietenul tău. Unde sunt banii mei?
Ai tăi? Credeam că sunt banii lui Nikita.
E unchiul meu. Sunt banii familiei, pe care ni-i datorează dobitocii ăştia.
Îmi plăteşti, sau...
...îI duc pe băiat la o plimbare cu barca.
Cred că am spus o prostie.
Să ne concentrăm pe motivul întâInirii noastre.
Uite banii. Poţi să-i numeri, sunt toţi.
Tot ce vă datorează, plus 50.000 pentru deranj.
Asta e bine.
E bine. Ne-am înţeles.
- Nu! - Rahat! James!
L- a ameninţat pe Michael. Nu puteam să trec cu vederea.
Frumoasă lovitură.
Foarte bine.
Acum suntem prieteni.
Haide.
E în regulă. Nu, e în regulă.
Haideţi să bem. Ce, nu beţi?
Vrei să-mi faci o favoare, să-I suni pe unchiul tău mai întâi?
Să-i spui că am rezolvat totul.
Nu e necesar. Dacă eu sunt fericit, e şi el.
Înţeleg. Dar e vorba de mulţi bani.
Sunt sigur că ar vrea să ştie că i-ai primit.
Şi aşa, partenerii mei ar dormi mai liniştiţi noaptea.
Mulţumesc. Îţi pun eu un pahar.
A răspuns robotul.
ÎI sunăm mai târziu. Mulţumesc.
Unde e?
Uită-te la tine. Te plac.
Te plac. Mă faci să râd.
Uitaţi-vă la el.
E ca un căţeluş.
Dumnezeule! E mort?
Nu eşti doctor! Poate n-a murit!
Nu sunt doctor, dar sunt sigur că e mort.
Cât de tare I-ai lovit?
Nu ştiu, Jack. L- am lovit cum lovesc de obicei.
- Îmi pare rău, Jack. - Eşti un criminal.
Ce facem acum?
Ce facem?
Nu facem nimic. Nu spunem nimănui despre asta.
- Cum rămâne cu banii? - I-am dat lui.
Tipul e mort! Ce tot...
E pe fundul oceanului Pacific.
Dar ei nu ştiu asta, şi aşa trebuie să rămână.
- Înţelegi, Wayne? - Ce tot spui?
Trebuia să primească banii acum trei ore!
- N-a primit niciun ban! - Noi i-am dat banii lui.
El a dispărut cu ei. Sfârşitul poveştii. Clar?
Dacă o să ni-i ceară?
Facem ce am fi făcut în mod normal.
Îi băgăm undeva, pentru că noi i-am plătit deja.
- Nu e problema noastră. - Nu...
Trebuie să te trezeşti la realitate.
Trebuie să te duci
să-ţi cumperi un pistol şi să dormi cu el sub pernă.
- Wayne! - Dacă nu, o să te trezeşti
cu o bâtă de baseball înfiptă în fund.
- Wayne! - Aşa e, Buck!
- Dumnezeule! - Eu spun să le plătim.
Vrei să le plătim de două ori? Ţi se pare logic?
- Nu le-am plătit deloc! - Dar ei nu ştiu asta!
Eşti un dobitoc!
Dacă o să vrem să le plătim de două ori, o să-şi dea seama
că i-am făcut ceva. Înţelegi?
Cum să-şi dea seama? Îi plăteşti, iar ei dispar!
Am încercat să vă explic cât de clar am putut.
Nu mai discut despre asta.
Suntem complici la crimă. Staţi jos!
- Bună, scumpule! - Bună.
- lubitule. - Tată!
- Salut, amice. - Tată!
Te-ai întors!
- Eşti bine? - Da. Mi-a fost dor de tine.
Poftim. Vrei să le ţii?
- ÎI iei tu? - Da.
N- ai voie să le mănânci!
- Nu sunt de mâncare, scumpule. - Îmi aduci şi mie geanta, Michael?
- Hai să mâncăm ceva. - Unde vrei să mergem?
Unde vrei tu.
Da. Uită-te la cea verde.
Eşti bine, scumpule?
- Sunt bine. - Da?
Da.
Mă bucur că te-ai întors.
Mamă, ce mănâncă peştii?
Unii mănâncă planctonuri, alţii mănâncă peşti mai mici.
În general mănâncă ce găsesc.
Ţine.
Eşti treaz, nu-i aşa?
Da.
Te cunosc mai bine decât tine.
Ce e, scumpule?
Probleme de muncă. E în regulă.
- Eşti sigur? - Da.
Da?
Trebuie să mă întorc acolo pentru câteva zile.
Nu.
Îmi pare rău. E o afacere nouă.
De îndată ce o pun pe picioare, mă întorc acasă. Bine?
Promit. Bine?
Ce afacere e?
Cum ţi-am spus, o afacere pe internet.
Ştiu asta, dar ce fel de afacere?
Un serviciu de taxare.
- Pentru ce? - Cum adică?
Ce taxaţi?
Distracţiile.
Da? Ce fel de distracţii?
Filmele...
...pozele, sau alte chestii.
Poate faci rost de nişte filme gratis pentru Michael.
E ciudat. Am impresia că îmi ascunzi ceva.
Bine. E vorba de filme pentru adulţi.
- Da? În regulă. - Nu glumesc.
Haide, trebuie să pleci. Fii serios.
- Sunt serios, Diana. - Ce?
Cum adică filme pentru adulţi?
Linişteşte-te, nu fac filme porno.
E doar un serviciu de taxare. Asta e tot.
Serviciu de taxare? Ce...
Nici măcar nu ştiu... Ce înseamnă asta?
Taxezi oamenii pe calculator?
Da, Diana, pe calculator.
Da. E cel mai tâmpit lucru pe care I-am auzit vreodată.
Îmi pare rău că asta crezi. E o mină de aur
care o să ne aranjeze pe viaţă în mai puţin de un an.
Ai dreptate. Chiar trebuie să plec.
Nu poţi să te retragi dintr-o astfel de conversaţie.
Trebuie să prind avionul. Scumpo, linişteşte-te.
Nu. Ascultă-mă!
E o tâmpenie şi e dezgustător.
Nu vreau să participi la aşa ceva. Nu vreau să te ocupi de pornografie.
Steve Wynn şi Barron Hilton se ocupă de pornografie
pentru că difuzează astfel de filme în camerele lor de hotel?
Nu-mi pasă de ei, scumpule. Mie îmi pasă de tine.
Bine...
Chiar şi aşa, era prea târziu.
Nu puteam să mă retrag. Imaginaţi-vă dezastrul
pe care Buck şi Wayne I- ar provoca de unii singuri.
Erau genul pe care îi oprea poliţia pentru alcoolemie,
iar ei începeau să mărturisească crima.
Trebuia să-i supraveghez cumva, sau voi fi arestat, sau chiar mai rău,
voi muri de mâna lui Sokoloff.
Aşa că m-am întors în L.A. cu vorbele soţiei în minte.
Ce mai faci?
Ajung în oraş de două minute...
Nu-mi place asta.
- E în regulă. - Îţi spun că nu-mi place.
Eu o să plec cu ei. Ne vedem acasă. E în regulă.
Ştiam că dacă nu voi juca mâna perfect, îi voi ţine companie lui Ivan.
Trebuie să discutăm.
Să nu mă înţelegi greşit,
dar nu cred că aţi făcut asta doar ca să fiţi drăguţi.
Spune-mi despre Ivan.
Ivan? Ce-i cu el?
Ce s-a întâmplat mai exact?
Îmi pare rău. Ce să se întâmple?
A venit la tine acasă?
Bineînţeles. De ce?
Şi ce s-a întâmplat?
Nu s-a întâmplat nimic.
I- am dat banii, am băut ceva, am râs şi a plecat.
Nikita, vrei să-mi spui despre ce e vorba?
Ivan n-a mai ajuns acasă.
Nu ştiu ce să-ţi spun. Poate petrece pe undeva.
Eu i-am dat cei 400.000, plus 50.000 pentru deranj.
- Ce? - I-am dat 450.000.
Suma era de 200.000.
El nu mi-a spus asta.
Ce vrei să spui?
Nu spun nimic.
Ce spune el prin faptul că a dispărut cu banii tăi?
Nu te supăra, dar mie mi se pare că ai fost tras pe sfoară.
Şefu', suntem urmăriţi.
- Du-te dracului. - Ce faci?
- Încearcă să scape! - Îi văd!
- James! - Rahat!
Nenorocitul!
Dobitocule!
Jack, pentru ultima dată.
Ce s-a întâmplat între tine şi Ivan?
Nikita, pot să repet la infinit,
nimic nu o să se schimbe. Ăsta e adevărul.
A venit la mine şi i-am dat banii. Bine?
Ne-a tras în piept, înţelegi asta?
Minte! Omoară-I!
Nikita, trezeşte-te! Vrei să mă omori? Sunt partenerul tău!
Vrei să mă omori pentru ceva ce n-am făcut?
Ce o să faci dacă apare Ivan?
O să-ţi dai seama câţi bani ai pierdut
- pentru că m-ai omorât! - Daţi-i drumul!
La pământ!
- Lăsaţi armele jos! - Vrei să încerci ceva?
- Haide. - E în regulă.
Nikita, concentrează-te pe adevărata problemă, bine?
E vorba de bani. Spune-mi o sumă.
Spune-mi o sumă care să rezolve asta. Bine?
Îmi dublaţi procentul şi îmi plătiţi în fiecare lună.
Indiferent de ce s-ar întâmpla. Fără scuze.
Dar dacă aflu că m-ai minţit,
te omor pe tine, pe familia ta, pe toţi prietenii tăi
şi pe oamenii pe care încă nu i-ai cunoscut.
- Ne-am înţeles? - Da.
Bine.
Nu-mi era frică de moarte.
Îmi era frică de gândul că îmi las copiii fără tată.
Acum nu aveam altă alegere decât să muncesc din greu.
Eram devotat în totalitate unei vieţi pe care nu mi-o imaginasem.
Am închiriat o încăpere într-un depozit şi am organizat afacerea.
Adunasem deja 20 de clienţi într-o lună.
Dar când s-a aflat ce putem să facem,
despre plata online cu cardul, clienţii au început să vină grămadă.
Dar pe Buck şi Wayne nu părea să-i intereseze.
Într-un fel nu înţeleseseră încă.
Caut o copie de luna trecută...
Dumnezeule!
Dobitocilor.
Aveţi un cec de două milioane sub un baton de ciocolată.
Şi ăsta e un lucru rău?
Da, e ceva rău?
Cecul ăsta stă aici de câteva săptămâni.
Amice, linişteşte-te.
După câteva luni, proprietarul ne-a cerut să ne mutăm.
Clientela noastră probabil îi zăpăcea muncitorii. Dar n-a contat.
Aveam deja bani să ne cumpărăm clădirea noastră.
Da!
Fiţi atenţi cu el.
Vreau să-I puneţi în dormitorul din stânga.
De fiecare dată când veneam acasă era ca o primire pe cinste.
- Bună, iubito. - Bună, scumpule.
Ce faci?
Ştiam că nu avea să dureze.
- Salut, amice. Ce faci? - Tată!
Uite ce ţi-am adus.
Aruncam cu case, cadouri şi maşini
într-o problemă care se rezolva doar dacă stăteam pe acasă mai des.
Dar nu puteam să fac asta.
- E pentru mine? - Da.
Diana se plângea uneori
că noua casă e rece şi pustie fără mine,
dar conceptul de "acasă" era foarte dificil pentru mine.
Parcă trăiam două vieţi care erau complet separate.
CINCI ANI MAl TÂRZIU
Cu cât aveam mai mult succes,
cu atât totul devenea din ce în ce mai mare. Petrecerile, stilul de viaţă...
Nu mai era vorba de inteligenţă. Trebuia să fie doar distractiv,
şi astfel atrăgeai mai multe site-uri,
ceea ce însemna mai mulţi bani, avioane mai mari,
clădiri, maşini şi case mai mari.
Şi desigur, orgolii mai mari.
Jack!
- Pot să fac o poză cu tine? - Sigur.
- Bună. Sunt un mare fan. - Doar cu Jack.
- Poftim? - Doar cu Jack.
- Bine. - Mulţumesc.
- O seară plăcută. - Jack, aici.
- Ne acorzi un interviu pentru AVN? - Da, sigur.
- Îmi pare rău băieţi, doar Jack. - Poftim?
Durează doar o secundă.
- Noi ne ducem acolo, bine? - Ne vedem înăuntru.
Spune-mi, ce face 24/7 atât de special?
Cred că ceea ce îI face atât de special
e faptul că luăm produsul
şi îI facem accesibil pentru client.
Toată operaţiunea e foarte discretă şi profesionistă.
Nu uităm niciodată că e o afacere.
Şi tot timpul ne asigurăm să avem grijă
atât de furnizor, cât şi de cumpărător.
Cam aşa ne conducem noi afacerea.
- Mulţumesc, Jack. - Pentru nimic. O seară plăcută.
Cu cât îţi petreci mai mult timp în jurul unor astfel de lucruri,
cu atât devine mai normal. E o lume fără filtre.
Poate că e o tâmpenie, dar are multă sinceritate.
Lumea de afară pare ciudată şi pământească.
Majoritatea celor din afară te privesc pe tine,
dar în acelaşi timp,
ştii că dacă ar fi sinceri cu ei,
ar face orice să fie înăuntru cu tine.
Uite-o pe Audrey Dawns.
Cea mai nouă starletă din branşă.
După toţi aceşti ani, toată lumea ştia că sunt un familist.
Dar în clipa în care am văzut-o, ştiam că am dat de belea.
- Ai intrat pe site-ul meu? - Nu.
Eu nu sunt ca celelalte. Lucrez singură.
- Sunt doar eu. - Ai mustrări de conştiinţă?
Mustrări? Nu!
Cred că oamenii acordă prea multă importanţă mustrărilor.
Pun pariu că dacă întrebi un bătrân,
cum sunt cei din azile, îţi vor spune
că regretă ce n-au făcut, nu ceea ce au făcut.
- Trăieşti o singură dată. - Serios?
- Da. - Nu crezi că parteneriatul ăsta
nu e chiar atât de parteneriat?
Ca şi cum el e Mick Jagger, iar noi suntem doar nişte însoţitori?
Da. Noi I-am făcut cine e.
Mi-ar plăcea să lucrez cu tine.
- S-ar putea să regret. - De ce spui asta?
Pentru că am mai fost păcălită.
Cu mine n-o să păţeşti asta.
- Nu? - Nu.
Crezi că ai putea să-mi faci rost de banii de care am fost furată?
Nu-ţi face probleme. Suntem bogaţi.
Bogaţi, dar suntem curva cuiva.
- Salut, Jack. - Salut.
Se pare că îţi merge foarte bine.
Da, merge bine. Ce cauţi aici?
Am o grămadă de clienţi.
Spune-mi şi mie, Jack.
- De ce m-ai scos din afacere? - Nu te-am scos.
Ţi-am dat 200.000 de dolari,
înainte să ştiu dacă treaba va merge sau nu.
- Da. Aşa e. - Bine.
Şi... Uită-te la tine acum.
Jerry, erai pus sub acuzare.
Te rog. N-aveau nicio şansă.
Sunt...
...foarte inteligent.
Spune-mi,
de ce mai eşti cu ei?
Cu siguranţă n-o faci pentru bani.
Ştii bine că ai destul.
Tu nu eşti lacom, Jack.
Şi cu siguranţă n-o faci pentru femei.
Eşti de şcoală veche.
Eşti credincios şi ai o căsnicie fericită.
Aşa că de ce?
Jerry, de ce nu te bucuri de petrecere?
- Te gândeşti prea mult. - Îmi place să gândesc.
Îmi place să-mi aud creierul
cum lucrează.
Mă bucur că te-am văzut.
Sigur, Jack.
- Nu vrei? - Nu.
Domnilor. Fiţi puţin atenţi.
Vreau să vă fac cunoştinţă cu legendarul Denny Z.
Salut.
Denny Z. era un parazit şi un ticălos.
Genul de om cu care ţi-ar fi ruşine să-ţi petreci timpul.
În lumea noastră, asta spune multe.
Am câteva idei interesante pentru viitorul site-ului.
Vreau să fac un portal
- pentru membri premium. - Da.
Mă laşi să termin? E ceva de ultimă oră.
- Mie îmi place ce aud. - Da, e genial.
- N-am spus nimic. - Nu-ţi face griji.
Dă-le încolo de detalii. Toată vorbăria asta...
Să încercăm să facem o înţelegere.
Denny Z, plus Haggerty,
plus Buck şi Wayne, era un rezultat catastrofal.
Au făcut o înţelegere secretă, să scoată bani pe la spatele meu.
Tipic pentru Buck şi Wayne,
n- aveau idee în ce se băgaseră.
- Mai ai supozitoare cu votcă? - Haide.
Am angajat câţiva oameni pricepuţi, am organizat clubul,
dar prietenul meu n-a mai putut să-I preia, aşa că e al meu.
Pentru asta sunt eu aici. Dacă îI fură cineva,
mă duc şi le scot dinţii.
Nu-mi permit să fie hoţi pe aici,
pentru că sunt prea ocupat să-I fur eu.
Cum face ticălosul ăla. Scuzaţi-mă.
Amice, ce crezi că faci?
Ce crezi că faci?
- Îmi fac treaba. - Te-am văzut.
Lasă-mă să ghicesc.
Ai început să te duci acasă din ce în ce mai rar.
Soţia şi copiii au devenit nişte străini,
iar acum eşti singur şi confuz,
lângă o starletă de 23 de ani. Corect?
Nu cred că m-aş considera un tată absent.
Îmi pare rău. N-am vrut să ating un punct sensibil.
- E în regulă. - E cea mai clasică poveste.
- Da? - Da.
E ca o copie a vieţii mele.
- Da? - Da.
Un tată absent, care lucra tot timpul.
O mamă de 50 de ani obsedată să pară de 25.
Lua opt pastile de Vicodin pe zi şi bea seara târziu.
Ideea ei de conversaţie
era alcătuită din întrebări de genul... "Par grasă?"
Cred că eşti prea bun pentru lumea în care te afli.
Cu ce am greşit, Diana?
Chiar nu-ţi dai seama? Ce vrei să le spun oamenilor?
Cum crezi că mă simt? Nu pot să spun nimănui ce faci.
De ce e important să le spui cum îmi câştig eu traiul?
De ce nu e important pentru tine? Eu asta vreau să ştiu.
Cum rămâne cu copiii? Cum crezi că se vor descurca
când vor afla ce face tatăI lor?
Dacă au fost crescuţi cum trebuie, şi eu asta cred,
mă gândesc că se vor descurca, iar asta e tot ce mă interesează.
Dar nu prea i-ai crescut tu, nu-i aşa?
Nu eşti niciodată acasă, Jack.
De unde ştii dacă sunt crescuţi cum trebuie?
Ghici a cui e responsabilitatea asta.
Îmi pare rău pentru discuţia de astăzi, din maşină.
E în regulă.
Mi-a fost dor de tine.
Jack.
Ce bine e!
Unde te duci?
Vino înapoi.
La ce te gândeşti?
Nu ştiu.
Îmi pare rău.
Cum adică îţi pare rău?
Dumnezeule.
Lasă-mă!
Doamne.
Deci vorbim de un divorţ?
Tu ce crezi? Că putem să continuăm aşa?
Urăsc ipocrizia.
Încă te mai iubesc, Diana.
Pe dracu'!
Aşa că acum mă întorc în L.A.,
cu sentimentul că totul s- a terminat între mine şi Diana.
Avea dreptate. Nu mai eram în preajmă.
Devenisem dependent de bani, sex şi putere,
ceea ce era total diferit de o viaţă de familie sau orice altceva.
Problema cu dependenţa mea
e la fel ca celelalte. Se strecoară uşor lângă tine.
lar tu cedezi cu repeziciune, într-un fel imperceptibil.
Cealaltă problemă era că nu e genul de dependenţă
în urma căreia te trezeşti cu o mahmureală.
Nu era genul de dependenţă care te lăsa fără bani.
Şi nici fără sănătate.
Cu cât o acceptam mai mult, cu atât mă făcea mai bogat.
Trebuie să vă spun... E imposibil să renunţi la aşa ceva.
Îţi aud gândurile.
Te cred. Nu-i nevoie să-mi spui.
Eşti un fel de fenomen ştiinţific care vine după orgasm?
Nu asta suntem toţi?
Nu-i nevoie să fii rău doar pentru că te simţi vinovat.
Vrei să-ţi dau drumul?
În ciuda a ceea ce crezi, nu ai puterea asta asupra mea.
Nu te păcăli singur.
Nu mă păcălesc.
- Sunt mai tânără. - Da.
- Sunt mai frumoasă. - Da.
Şi îţi place mai mult păsărica mea, pentru că e mai strâmtă.
Cât de poetic.
Chiar te pricepi la aşa ceva?
Da.
Aici vezi rezultatele cailor din cursele anterioare.
Da.
Aici îţi arată cât a alergat calul.
Calul ăsta a participat de trei ori în ultimele trei săptămâni,
aşa că probabil e obosit.
- Da? - N-am vrea să pariem pe el.
- În regulă. - lar calul ăsta de aici
aleargă bine pe teren alunecos.
Doar pentru că un cal a câştigat ultimele curse
nu înseamnă că va câştiga şi împotriva altor clase de cai.
- Chiar te pricepi la asta. - Mulţumesc.
Cu plăcere.
- Îmi pare rău, n-am comandat asta. - E din partea domnului Sokoloff.
Mulţumim.
Mă întorc imediat.
Nu era nevoie să faci asta.
- Vino. - Mulţumesc.
Ştiai că eşti urmărit de FBI?
- Ce? - Nu te uita.
Nu te mişca. Nu reacţiona.
Îţi spun doar că oamenii ăia
de la masa din spatele meu
sunt agenţi FBI.
Combaterea Crimei Organizate.
Îi cunosc pentru că mă duc în fiecare seara cu ei la culcare.
De ce eşti sigur că mă urmăresc pe mine?
Ce te face sigur că nu te urmăresc pe tine?
Sunt nişte actori îngrozitori.
les în evidenţă ca degetele ridicate, nu crezi?
Asta nu înseamnă că mă urmăresc pe mine.
ÎI vezi pe cel de deasupra lor?
Cel care vorbeşte la telefon?
El e vărul meu Yuri.
Ei mă urmăresc pe mine, el îi urmăreşte pe ei.
M- a sunat acum câteva clipe
şi mi-a spus că vorbeau despre tine. Nu despre mine.
Nu-i minunat?
Poate o să te acopere deseară, când te duci la culcare.
N- au motive să mă urmărească. Sunt doar un om de afaceri.
Nu asta suntem toţi?
- Bună, scumpo. - O cunoşti?
Da. A dansat la clubul meu.
E o fată foarte bună.
De unde îI cunoşti pe Nikita?
Am făcut câteva afaceri împreună acum câţiva ani.
Da? Şi eu.
Mi-a spus că ai dansat la clubul lui.
Da. Din cauza avocatului său am pierdut toţi banii ăia.
Despre ce vorbeşti?
Nikita m-a pus în legătură cu el, să se ocupe de contracte,
când am deschis site-ul. M- a tras pe sfoară.
- Nu înţeleg. - Jerry Haggerty.
- Da? - E un gunoi.
Jerry Haggerty e avocatul lui Nikita?
- Nikita şi mai nu ştiu cum. - Sokoloff?
Da, cred că aşa ceva.
Da. De ce, îI cunoşti?
Haide. Trebuie să plecăm.
LAS VEGAS TREl ORE MAl TÂRZIU
- Unde e Jerry? - Salut, Jack.
Ce surpriză!
Eşti avocatul lui Sokoloff?
- Poftim? - M-ai auzit, Jerry.
Jack, ştii că nu pot să-ţi spun cine sunt clienţii mei.
- E o relaţie avocat-client. - De ce-ţi baţi joc de mine, Jerry?
Bine. Nu fi prost.
Bineînţeles că sunt avocatul lui. De unde crezi că am aflat
de toată afacerea asta?
M- ai tras în piept.
Dumnezeule, despre ce vorbeşti?
Despre rusul Ivan. Ştiu că a fost mâna ta.
A venit la mine acasă şi a cerut dublu faţă de cât îi datoram.
- O parte din bani erau pentru tine. - Da? Şi ce-i cu asta?
Încerc şi eu să mai câştig ceva.
Tu câţi bani câştigi? În jur de 100 de milioane?
Şi îmi arunci şi mie un os?
Nu e corect.
Spune-mi, cu ce m-am ales?
Mulţumiri pentru că am organizat totul?
Nu e corect, iar tu ştii asta, nenorocitule.
M- am ocupat de tine. Mi-ai plătit datoria faţă de tine.
- Serios? - Da.
Problema e că eu nu văd lucrurile aşa, Jack.
Vorbesc serios. Am terminat.
Nu, n-am terminat.
Ba da, Jerry.
Nu se poate. L- ai omorât pe Ivan, nu?
- Ce ai spus? - Trebuia să-I omori.
A dispărut. Într-o clipă era aici, iar acum a dispărut.
S- a dus. S-a evaporat.
E evident că a luat banii şi a fugit.
Da, şi eu am crezut asta o vreme.
Dar nu cred că ar fi fugit cu doar 450.000 de dolari.
Poate că încerca să-şi facă altă viaţă cu patru sau cinci milioane,
nu cu mărunţişul ăla.
Pentru mine nu se leagă, Jack.
Sunt sigur că ai avut o legătură.
Jerry, dacă credeai că e adevărat, m- ai fi stors demult de bani.
Da. Dar poate că încerc să prind un peşte mai mare.
Dacă te gândeşti să povesteşti discuţia asta cuiva,
chiar şi în glumă, jur că te arunc de pe acoperiş.
N- am omorât pe nimeni.
Sigur, Jack.
Ar trebui să te linişteşti puţin.
Stăteam doar de vorbă.
Voiam doar să mă bucur de o clipă de linişte,
să-mi închid ochii şi să visez o soluţie.
Ceva romantic,
cum ar fi ca Haggerty să fie lovit de un autobuz,
sau ca Wayne şi Buck să facă combustie spontană.
Ceea ce urma să aud nu-mi venea a crede...
- Ghici ce! - Ce?
Cei de la FBI au fost aici.
De ce?
Ştii ceva despre terorism, Audrey?
Despre ce fel de terorism e vorba?
National, internaţional,
ecologic, biologic sau atentate sinucigaşe?
Terorismul din Orientul Mijlociu, Audrey.
Audrey, am venit astăzi la tine cu o oportunitate
de care foarte puţin americani s- au bucurat vreodată.
Se pare că ai mulţi membri
ai unei organizaţii teroriste care sunt fani ai site-ului tău.
Serios?
Se pare că un terorist din Hamburg,
căutat de Interpol, era obsedat de Audrey.
Se pare că puteau să-i depisteze locaţia
atunci când se conectează la site. Îi plăcea atât de mult site-ul,
încât îi trimite un e-mail unui terorist din Afghanistan,
care îI trimite mai departe unuia din Pakistan.
În curând, se formează un întreg cerc de terorişti,
şi toate datorită site-ului lui Audrey.
Marina trimitea avioanele de pe mare în misiune
de fiecare dată când Audrey Dawns îşi făcea numărul.
Nu credeau că o să-i ajutăm.
Cred că voiau să găsească o cale să te oblige,
dar n-aveau nimic compromiţător la adresa ta.
- E o nebunie, nu? - Ştiu.
O să fim...
O să fim un fel de spioni, care lucrează pentru Guvern.
Mă excită asta!
Era o nebunie.
O starletă de 23 de ani urma să devină o componentă majoră
în lupta Americii împotriva terorismului.
În acelaşi timp,
Buck şi Wayne şi-au dat seama ce avea de gând Denny Z
cu noul lor site secret.
Cum adică "Sub 18 ani"? De unde ştii asta?
Am văzut cu ochii mei.
Fetele sunt minore. Trebuie să-I confruntăm, Wayne.
Le-am văzut dezbrăcate. Erau nişte fetiţe.
Asta nu e bine. Nu-mi vine să cred că ne-a făcut asta.
Categoric! Riscăm de la 25 de ani în sus!
Eu nu mă duc la închisoare.
Plecăm imediat din ţară.
Cheamă elicopterul să aterizeze pe acoperiş,
ne ducem la aeroportul Van Nuys şi luăm un avion spre Cambodgia.
- Cred că te grăbeşti puţin. - Trebuie să plecăm din ţară.
Trebuie să-i cerem lui Denny Z să închidă site-ul.
Şi trebuie să ne ţinem gura.
- Eu nu mă duc la puşcărie. - Nu suntem nişte pedofili.
- Să-i spui asta judecătorului. - Instanţă, nu suntem pedofili.
În regulă.
- Băieţi, a venit cineva de la FBI. - Ce?
Da, sunt sus, discută cu Jack.
- Terorişti? - Exact.
- Şi Audrey? - Da.
Ni s-a confirmat deja
că aceşti terorişti au un tipar de căutare foarte specific.
Sunt bărbaţi.
De exemplu...
Am descoperit că le plac
numerele cu una sau două fete mai mult decât cele hardcore.
Se uită şi la aşa ceva, dar sunt foarte homofobi.
Alt exemplu.
Le plac site-urile care, iar asta nu e o surpriză,
- au o temă militară. - Temă militară?
Fete care pozează cu arme în mână.
Guvernul vă recomandă...
Noi vă recomandăm ca Audrey să facă o nouă secţiune a site-ului,
- cu o metodă diferită de plată. - Un portal.
Asta ne va concentra efortul.
- Ce fac acolo? - Stau de vorbă.
Simt că-mi pierd minţile. Eu nu mă duc la închisoare.
Rahat!
...după tiparul lor,
ca să folosească celălalt portal prin site-ul vostru.
Credem că asta e cheia reuşitei.
Bineînţeles. Vă voi ajuta cu tot ce pot.
Rahat! Doamne, au dat mâna.
Îţi spun, el i-a chemat.
Acum idioţii credeau că eu conspir cu FBI-ul împotriva lor.
Eu habar n-aveam ce se întâmplă.
Aşa că intră în panică,
şi dintre toţi oamenii cărora li se puteau destăinui,
la cine credeţi că se duc?
Trebuie să vă spun că mă enervaţi la culme.
De fiecare dată când aveţi o problemă, veniţi la mine.
Niciodată nu sunaţi să spuneţi, "Jerry, vrei să mâncăm ceva?",
sau "O ducem bine, uite un cadou,
pentru că fără tine n-am avea nimic. "
Nu, dar dacă vă caută nişte ruşi să vă omoare,
sau aveţi probleme cu FBI-ul,
pentru că aveţi fete de 16 ani la voi pe site...
În regulă.
Devin imediat cel mai bun prieten al vostru. Nu?
- Nu e aşa. Nu e adevărat. - Prostii!
- Cât e de grav? - Faptul că aveţi minore pe site?
Sincer să fiu, nu e prea bine.
Doar nu e pornografie infantilă. Fetele au 16 sau 17 ani.
Vorbiţi mai încet.
- Fetele au 16 sau 17 ani. - Înţeleg.
Dar nu cred că instanţa vă va împărtăşi punctul de vedere.
- Ce ne facem? - Ai vreun rahat prin buzunar?
Primul lucru pe care trebuie să-I faceţi
e să scăpaţi de Denny Z.
Trebuie să vă depărtaţi cât mai mult de el.
- Ce? - Buck I-a sunat deja.
- Denny Z? - Da.
Tu ne-ai făcut cunoştinţă cu el,
tu ne-ai spus să ne băgăm în afacere cu el.
Vreau să vă fac cunoştinţă cu legendarul Denny Z.
- Nu-mi aduc aminte de asta. - E o tâmpenie!
Nu-ţi aduci aminte?
Cu tot respectul, e o tâmpenie.
Acum nu mai e relevant, nu?
Eu cred că e relevant. Tu ne-ai făcut cunoştinţă.
Nimănui nu-i place să fie arătat cu degetul.
Vă cer acelaşi respect pe care vi-I arăt şi eu, dobitocilor.
Jerry, cum facem problema să dispară?
lar mă bagi în oală cu voi. Lăsaţi-mă să vă întreb ceva.
Cât valoraţi acum?
E greu de ştiut cu exactitate.
Spune-mi cu aproximaţie. În jur de 100 de milioane?
- Ce va de genul? - În jur de 50.
- O sută, 200 de milioane. - Mai degrabă 50.
- În jur de 100. - Dacă, Doamne fereşte,
nu vă gândiţi niciodată să-mi daţi şi mie ceva din ei?
Când am pornit afacerea, Jack ne-a spus că eşti sub acuzare.
Dă-I dracului pe Jack. Se pare că micul vostru plan
n- a mers chiar atât de bine.
FBI-ul vă caută şi în fund acum.
Ce spui de noi trei?
- Lucrăm împreună. Ca parteneri. - Da.
- Cum rămâne cu Jack? - Dă-I dracului pe Jack.
- Eu am spus asta. - Ne ocupăm noi de el.
Bine. Primul lucru pe care trebuie să-I faceţi
e să scăpaţi de site-ul ăla.
După asta poate vă ajut să rezolvaţi lucrurile.
Îţi mulţumim pentru tot. Eşti un prieten adevărat.
- Sigur. - Îmi cer scuze.
- Trebuie să mă duc la baie. - Stai jos.
Las-o baltă.
Aşa că Buck şi Wayne i-au spus lui Haggerty că vor închide site-ul.
Ce s-a întâmplat după asta n- o să vă vină să credeţi.
Au uitat s-o facă.
Vreau să vă spun ceva, şi asta vine din inimă.
Aş fi extrem de nefericit dacă aş fi luat prin surprindere
şi m-aş trezi alături de voi într-o sală de judecată.
Aşa că vă întreb, sunteţi siguri
că mi-aţi spus tot ce e de ştiut?
- Văd că a apărut o pauză. - Nu. Jerry.
Jerry, n-o să-ţi mai facem asta niciodată, bine?
Să nu vă puneţi cu mine.
- Jerry... - La naiba!
Aţi înţeles?
- Aţi înţeles? - Da.
Înainte să vă daţi seama,
Buck şi Wayne i-au spus lui Haggerty despre moartea rusului.
I- au spus până la ultimul detaliu cum James I-a omorât din greşeală.
Nu şi-a primit banii!
Acum, Haggerty m-a prins în cea mai proastă poziţie.
- Da? - Fiul tău a fost arestat.
- Ce? - Fiul tău a fost arestat, Jack.
Ce s-a întâmplat? Ce a făcut?
Poate dacă ai fi venit pe la el, ai fi aflat.
Fiul nostru Michael, s-a gândit că nu-i plac notele pe semestrul ăsta,
aşa că a intrat în calculatorul şcolii şi le-a schimbat după bunul plac.
Chiar dacă căsnicia noastră se încheiase,
eu şi Diana eram tot timpul împreună pentru copii.
Chiar dacă nu puteam fi un cuplu, întotdeauna vom fi o familie.
Aşa că am mers la directorul şcolii.
După o discuţie serioasă
şi o donaţie generoasă pentru sala de sport a şcolii,
s- a hotărât să renunţe la acuzaţii.
La ce vă gândiţi?
Dar nu era suficient.
Procurorul din Houston, Frank Griffin,
a hotărât să nu renunţe la proces. Aşa că i-am făcut şi lui o vizită.
Bună ziua. Scuzaţi-mă, domnule.
Aveţi o programare? Domnule!
- Jack Harris. - Îmi pare rău. Nu I-am putut opri.
E în regulă, dragă.
- Se poate? - Te rog.
Mulţumesc.
Avocaţii mei mi-au spus că trebuie să vorbim.
Nu ştiu cine eşti şi nu o să-mi schimb poziţia, domnule Harris.
Fiul dvs. e acuzat de fapte grave, şi cu toate că e minor,
statul Texas intenţionează să-I judece conform cu gravitatea faptei.
Domnule Griffin, e doar un copil.
A făcut o greşeală, şi I-am pedepsit aspru.
Cu tot respectul, şcoala a renunţat la acuzaţii.
Chiar trebuie să continuăm?
Harris, lasă-mă să fiu sincer.
Există oameni, votanţi,
cetăţeni respectabili, pentru care sunt responsabil.
Sunt răspunzător în faţa lor.
lar ei voi să fie judecat pentru asta?
Poate că ghinda nu cade departe de copac.
Despre asta e vorba? Despre mine, nu despre fiul meu?
Ştim cu ce îţi câştigi existenţa. Te ocupi de pornografie.
- Conduc o companie de taxare. - Dar te ocupi de pornografie.
La fel ca toate Ianţurile hoteliere, firme de satelit şi cablu.
- Sunt doar un intermediar. - Eu nu mă joc cu vorbele.
Te ocupi cu pornografia. O răspândeşti pe internet.
Cred că deviem de la subiect. Să ne concentrăm asupra problemei.
Ce-i asta?
Staţi să vă ajut. Să vedem...
Da. PăsăricăStrâmtă. com.
MareÎnFund. com.
NegriŞiBlonde. com. E extrasul dvs., domnule Grffin.
Uitaţi-vă peste el.
Doamne fereşte să ajungă aici,
şi să cadă în mâinile cui nu trebuie.
Veţi ajunge pe prima pagină a ziarului de mâine.
Vă închipuiţi în ce fel poate afecta asta o campanie?
Mai ales campania unui om care se bazează pe voturile
creştinilor cu frică de Dumnezeu, sau a conservatorilor.
Ar fi îngrozitor.
Îţi dai seama că tocmai ai încercat să şantajezi un membru al tribunalului,
un oficial al statului Texas?
A funcţionat.
Mă gândesc că te poţi ocupa de problema asta,
iar eu o să mă ocup de incidentul cu fiul tău.
- Grozav. - Mă bazez pe votul tău anul viitor?
S- a făcut.
Puterea internetului e uimitoare.
Prin apă sau foc, tu rezolvi totul, nu-i aşa?
Încerc.
O parte din mine urăşte ceea ce i-ai făcut acelui om.
Dar o parte din mine...
Mi-e dor de felul în care mă protejai.
Doamne, sunt confuză.
- Îmi pare rău că simţi asta. - Coboară din maşină, Jack.
Te sun când ajung.
În timp ce-I verificam pe procuror, am dat peste site-ul ăsta.
- E al lui Denny Z. - Da.
- N-o să-ţi placă asta. - Ce?
E înregistrat pe domeniul lui Buck şi Wayne.
- Rahat. - E mai rău de-atât.
Cu penisuri din sticlă? Se rezolvă.
- ÎI angajez personal pe Moş Crăciun. - Am dezvoltat un nou...
Aţi înnebunit? Ce mama dracului e cu voi?
Minore?
- Unde e? - N-am ştiut.
- Jack! - E la Reseda, unde se filmează.
Voiam să-ţi spunem. Eram depăşiţi de situaţie!
Jack, Z. ne-a păcălit!
Denny Z. ne-a păcălit pe toţi!
Ce mama naibii faci?
Nenorocitule!
Te omor, ticălosule!
leşi din casa mea!
Ce vrei să faci?
Ce mama naibii?
Rahat!
Nenorocitule! Sunaţi la Urgenţe!
Ticălosule!
Bună.
Ce ai?
Înainte stăteam la masa asta cu familia mea.
Ăsta e Jack cel de modă veche?
De modă veche? Familiile sunt de modă veche?
Cred că sunt prea apreciate.
Ai vreodată impresia că e o parte din nou pe care o ignorăm?
- Care parte ar fi asta? - Partea care...
...ne spune că astfel de lucruri sunt greşite.
Unele din lucrurile pe care le facem...
Începi cu morala?
Nu.
Jack, ai făcut atâţia bani
din cauza bărbaţilor frustraţi şi înfierbântaţi,
care şi-o freacă pentru că soţiile sau prietenele lor
nu-i răsfaţă cum trebuie. Astfel eu devin fantezia lor,
pentru cinci dolari de căciulă, şi îi fac să uite pentru o clipă
că soţiile şi copiii lor nu-i suportă.
Aşa că nu simt nicio remuşcare.
Eşti norocoasă.
Sufletul meu e intact.
- Asta e bine. - Da.
Ştii ce încep să cred?
Că eşti plin de minciuni.
Eşti plin de minciuni.
N- am nevoie să fiu aici.
Spune-mi de ce aş vrea să fiu aici?
Ca să primeşti un telefon în toiul nopţii de la fosta ta nevastă,
fosta ta nevastă afurisită din Texas,
care îţi spune că unul din copiii tăi răsfăţaţi
nu e în stare să termine şcoala?
Ţi-am făcut deja bagajele, Audrey.
De ce?
Pentru că nu mai avem ce căuta unul în preajma celuilalt.
Îmi pare rău. N-am vrut să spun asta despre familia ta.
Îmi pare rău, Jack. Te rog, nu-mi face asta.
Te rog. Nu-mi face asta.
Fac ce vrei tu. Fac tot ce vrei să fac.
O să fiu aşa cum vrei. Te rog, Jack.
Nu pot.
Bine.
În regulă!
- Da? - Jack, sunt Allmans.
- Trebuie să ne întâInim. - Nu poate să aştepte?
Nici măcar o oră.
Îţi mulţumesc că ai venit, Jack.
Poţi să-ţi ridici braţele, te rog?
De ce?
Ca să mă asigur că nu porţi microfon.
De ce aş purta un microfon?
la loc, Jack. Sunt aici să te ajut.
Dar nu-mi pot permite să fiu compromis.
Scuză-mă pentru că o să-ţi scot bateria de la telefon.
Eşti un băiat bun, Jack. Ţara îţi rămâne îndatorată.
De exemplu, acum două nopţi,
mai mulţi terorişti
au fost eliminaţi într-un schimb de focuri în Afganistan,
alţii au fost arestaţi în Europa, Indonezia...
În total, în jur de 100. Şi toate datorită ţie.
Atunci când am aflat de cealaltă chestie, m- am gândit să te avertizez.
În legătură cu ce?
Unul din investigatorii noştri a confirmat
exploatarea de minore pe unul din site-urile tale.
- Dumnezeule. - Da. E rău, Jack.
Oricum o priveşti, e pornografie infantilă,
ceea ce înseamnă că eşti pus sub acuzare şi vei face puşcărie.
N- am nicio legătură cu site-ul ăla, ştii asta?
Ştiu asta.
Dar ai parteneri.
În regulă.
Ce ar trebui să fac în legătură cu asta?
Să dispari imediat. Chiar de ieri, dacă ar fi posibil.
- Nu pot. - Bineînţeles că poţi.
Dacă te referi la asta, atunci hai să stăm de vorbă.
Ce faceţi?
Fosta ta gardă de corp a fost arestată pentru droguri
acum câteva luni, şi ne-a spus despre Ivan Sokoloff,
nepotul lui Nikita Sokoloff,
care a fost omorât în sufrageria ta acum cinci ani.
Ne-a spus că a fost martor când I-ai aruncat în ocean,
lângă coasta Catalina.
E meseria mea să ştiu când oamenii mint, Jack.
El n-a minţit.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Cred că asta aş spune şi eu.
Sunt aici să te ajut. O să-ţi spun ce cred eu că s-a întâmplat.
Când ai ajuns aici, ai fost luat pe sus.
Poate îi făceai cuiva o favoare,
dar ai ajuns aici şi ai crezut că poţi să faci un ban şi să pleci.
Apoi te-ai înhăitat cu nişte idioţi
în care nu mai poţi avea încredere, pentru că incidentul cu Sokoloff
cade pe umerii tăi. Nu-mi pasă că Ivan e mort.
Noi, Guvernul tău,
sărbătorim când un gunoi ca el încetează să mai respire.
Dar chestia cu pornografia infantilă
n- o să dispară, Jack. Te va băga la închisoare.
Ce ar trebui să fac? Nu pot să mă întorc în timp.
Ne-ai făcut o favoare.
De asta ai fost avertizat. Restul depinde de tine.
- Scumpule! - Diana, ce se întâmplă?
- L-au luat! - Ce?
L- au luat!
Haideţi!
Dacă chemi poliţia îţi omorâm copilul.
Mai bine îI suni pe soţul tău.
- Da? - Jack. ÎI am pe fiul tău.
Nu te juca cu mine.
Te sun deseară să-ţi spun ce vreau.
Am înţeles. Sunt pe drum. Să nu faci vreo prostie.
Bine.
- Ce-i asta? - E copilul.
- Ce? - Copilul din casă.
- Ce tot spui? - Ăsta nu e copilul lui Jack.
Ăsta e mexican. E Alejandro, copilul menajerei.
Ce mexican? L-am găsit în casă.
El e Alejandro!
- Stai. - E Alejandro!
- Stai. - Salut, Alejandro.
Nu e copilul lui Jack?
Nikita, nu înţelegi ce limbă vorbim?
E fiul menajerei.
Mama lui lucrează ca menajeră. E un copil mexican.
Noi suntem caucazieni, da?
Crezi că lui Jack o să-i pese de el?
O să cheme poliţia!
Ai ciocane sau doar păr în loc de creier?
E mexican!
E un copil mexican.
- Taci! - Trebuie să plecăm de aici.
- Tu i-ai trimis... - Nu. Am o presimţire proastă.
Staţi dracului jos.
Stai jos.
Nu plecaţi nicăieri.
Unde i-ai găsit pe ăştia?
Gata!
Am mai făcut asta.
ÎI cunosc. O să plătească.
- Bine. - Dacă o daţi în bară,
jur că o să vă omor.
Te simţi bine, tată?
Da.
Vino încoace.
Vreau să faci ceva pentru mine.
Da.
Ai grijă de mama ta, bine?
Ai înţeles? Te iubeşte foarte mult.
Da, domnule.
Bine.
Da?
Bravo.
O să-I aduc înapoi, Diana.
De ce nu mă miră?
Pentru că eşti foarte inteligent, Jack.
Întotdeauna ai fost norocos,
dar se pare că acum te-a părăsit norocul.
Presupun că acolo ai banii?
Să ne concentrăm asupra problemei.
Nu vezi nimic de la mine până nu ştiu că băiatul e în siguranţă.
Jack, nu suntem animale. Bineînţeles.
Asta o să te facă fericit.
Banii nu sunt pentru mine. Sunt pentru el.
Salut, amice.
Eşti teafăr? Bine.
Hai să mergem.
Poate să plece?
- Sigur. - Alejandro, ia-o la stânga.
Du-te pe coridor.
Îţi mulţumesc că nu I-ai rănit.
- De ce I-ai omorât pe Ivan? - N-am omorât pe nimeni.
Bine? Jur că a fost un accident.
Poţi să-i întrebi. Au fost acolo.
Stai puţin.
Noi n-am avut nicio legătură cu asta, Nikita.
- Omul lui James... - Mi-a ameninţat familia.
Nu trebuia să se întâmple aşa, Nikita.
Ştiu că era nepotul tău, şi poate că nu înseamnă nimic,
dar să ştii că îmi pare rău...
Uşurel, nu vrem să semneze contractele stresat.
Jack, n-are niciun rost să stăm la discuţii.
Ai primit copilul înapoi, aşa că semnează hârtiile
şi am terminat.
Ce ar trebui să semnez?
Fiecare paragraf unde e trecut numele tău.
Asta o să ateste că afacerea îi aparţine lui Nikita,
mie şi băieţilor.
Poftim stiloul. Vrei să semnezi?
Frumos.
Pleacă imediat.
Ce vrei să fac? Nu pot să mă întorc în timp.
Jerry?
Pot să trec ca dată anul trecut,
ca să nu mai plătesc taxe din banii pe care nu-i am?
Ce-ai spus?
Pot să trec data de anul trecut?
Da. Nu văd care e diferenţa.
- Trece. - Mulţumesc.
Jack, e minunat.
Pur şi simplu minunat.
Aştept...
Aştept de multă vreme...
Credeai că eşti inteligent, scoţându-mă din afacere.
Acum nu mai ai nimic.
Nu puteam să am încredere în cineva ca el.
Gata cu împuşcatul.
- Cu tot respectul, te rog... - Stai jos.
Trebuie să fii atent când îţi alegi partenerii,
domnule Harris.
Ai făcut lucruri bune pentru noi în toţi anii ăştia.
Uneori afacerile sunt mai importante decât familia.
Pleacă.
Curăţaţi mizeria.
Jack ne-a obligat să mergem cu el, să scape de cadavru.
Şi ne-a ameninţat că ne omoară, dacă spunem cuiva.
Unde aţi aruncat cadavrul?
Ţi-am mai spus, în ocean.
Jack a aruncat cadavrul în ocean. Oceanul e ocean.
Oceanul e ocean?
Da, dobitocule.
Alejandro!
- Unde e avocatul meu? - Să ne concentrăm asupra problemei,
pentru că n-am venit să vorbim despre presupuse crime şi cadavre.
Am venit să discutăm despre pornografia infantilă.
Jack a luat parte la asta, la fel ca şi noi.
- La fel ca şi voi? - Categoric.
E teafăr.
Avem un contract semnat de Jack, prin care îşi vinde acţiunile
cu şase luni înainte de afacerea cu Denny Z,
dar mă bucur că nu există dispute referitor la participarea voastră.
Mulţumesc pentru asta.
Hai să mergem înăuntru.
Buck Dolby şi Wayne Beering au devenit martori împotriva lui Denny Z.
Au făcut 18 luni dintr-o pedeapsă de cinci ani.
Nikita Sokoloff a fugit din Statele Unite. Se crede că locuieşte în Moscova.
Audrey Dawns a continuat să lucreze în industria pornografiei.
Jack şi Diana Harris n- au mai divorţat.
Au mai făcut doi copii, şi sunt căsătoriţi şi în ziua de azi.
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania