Subtitrare şi adaptare: RegieLive www.RegieLive.ro
Coordonator: RegieLive (regielive.208)
Cum îmi stă părul?
Bine
Mişto
Arde!!
Suntem la acelaşi liceu, Virge! În sfârşit am reuşit
Meciuri de fotbal, timp liber...
...gagici...
- Derek, ai un liliac în peşteră. - Ha?
Îţi atârnă un muc.
Şi asta a fost doar un test. Dacă era chiar urgenţa...
- Hei, hei. - Auuu...
Prima lor bătaie din liceu! Băieţii mei cresc aşa repede...
- Unde zboară timpul? - Cui îi pasă de timp?
- Eu mă gândesc la viitorul meu social. - Ei, eu nu vreau să se schimbe nimic.
Am cei mai buni băieţi ai mei chiar aici, chiar acum.
Dar eu sunt favoritul, nu? Poţi să recunoşti. El e destul de bărbat încât s-o accepte.
Încă nu pot să cred că m-ai convins să mă înscriu la majorete.
Tu o să te descurci. De el sunt îngrijorat.
E obsedat de probele de fotbal.
Stai calm, o să fiu acolo să te încurajez.
- Adică să te prosteşti pe acolo? - Exact.
Vorbesc serios. Ai face bine să nu mă faci de râs.
D-rock, eu nu încerc nici odată să te fac de râs. Pur şi simplu se întâmplă.
Dar mai întâi, puţin daaans.
Relaxează-te, Beaugard. Fii unul cu mingea, unul cu mingea.
Ce-i aia?
Ne vedem mai încolo.
- OK, ajunge pentru azi. - Nu! Aşteptaţi! Pot s-o fac.
Frate, ar trebui să-ţi mai odihneşti braţul.
Ce-i aia?
Vineeee!
Vineeee! Nu pot s-o controlez!
Pardon! Aveţi grijă!
Îmi pare rău! Pardon!
Îmi distruge terenul!
- Nu e vecinul tău? - Charlie Tuttle.
Puştiul ăsta e în clasă cu mine şi are 9 ani.
A sărit o grămadă de clase pentru că e un geniu.
O, da. Un adevărat Einstein.
Ieşi de pe terenul meu chiar acum!
Tocilarul o s-o plătească.
Ce faci? El pleacă. Doar ignoră-l.
Asta da precizie!
Săracul bebeluş.
Haideţi lăsaţi-l în pace!
Haideţi, mă! Hei, Derek!
Derek n-am nimic împotrivă dacă sari în ajutor.
Derek?
Lăsaţi-mă jos!
- Bună aruncare! Eşti tare, Derek! - Frumoasă aruncare!
Mulţumesc că te-ai băgat pentru mine. Îmi pare rău că a ieşit aşa.
Te rog spune-mi că nu arăt aşa penal ca tine.
Nu-i chiar aşa de rău. Îţi stă... bine în roşu.
- Eu sunt Charlie Tuttle. - Virgil Fox.
Încântat de cunoştinţă.
Deci, care-i povestea cu maşinăria aia?
Întotdeauna se întâmplă ceva nasol în autobuz, aşa că am conceput.
un cart 4x4 propulsat de rachetă care mă scăpă de ruşine.
Aha. Şi cum merge după părerea ta?
Merge excelent!
Modulatorul meu de emoţii îmi permite să înţeleg
ce încearcă Albert Pisicainstein să comunice cu mieunatul lui.
Nu e tare?
Virgil? Hei! Pământul către Virgil.
Virg! Nu crezi, Virgil?
Virgil? Nu eşti încântat?
Da, Charlie. Sunt exaltat că vrei să vorbeşti cu pisica ta.
Hmm, nu sunt în întregime sigur, dar cred că simt o urmă de sarcasm.
Charlie, ce vrei de la mine? Invenţiile tale întotdeauna merg.
Nu pot să fiu de fiecare dată mirat când
reuşeşti să-ţi alimentezi casa cu sos de tartar.
E sos de cocktail.
Ştii ce m-ar face fericit? Dacă ai face ceva util.
Prin util înţeleg ceva care m-ar face bogat şi popular. Sau amândouă.
Hei, nu poţi merge pe aici cu...
Mişto motorul. Multe chestii strălucitoare, cromate şi toate cele.
Ştiai că budinca te face să creşti mai înalt?
- Chiar te face. - De-asta eşti tu aşa înalt.
E vorba de electroliţi şi alte chestii.
Fiţi gata, pe locuri... start!
Da! Am câştigat!
Ultimul an de liceu şi încă sunt la masa tocilarilor.
Nu vă supăraţi, tipilor. Chiar îmi place conversaţia.
Hei, nu ne supărăm.
Dar serios, cum ai ajuns la concluzia asta?
Să vedem, poate istoria ta are ceva de-a face cu
a fi dezbrăcat, pus într-o fustă scurtă şi atârnat de mascota şcolii.
O poză ce a fost pe coperta revistei şcolii. Doi ani la rând.
- Şi pe toate posturile locale. - Şi pe canalul spaniol.
O da, întâmplarea pe care o s-o povestesc
într-o zi unui terapeut foarte scump.
Ce faci, turturică?
E felul lui Charlie de a spune "bună!".
Aham, scuzaţi-mă domnişoară. De ce i-aţi spus "turturică"?
O, iubesc păsările. Toate felurile de păsări.
Păsări mari, păsări mici. Sunt şi secretara oficială
a filialei locale a Iubitorilor de păsări. Aşa o onoare!
Oricum, tre' să plec.
Ai grijă de asta.
Ei, asta spune tot.
Jeanette e în limbă după tine de 2 ani. Tu ce faci?
Las-o baltă. Sunt căsătorit cu ştiinţa.
Hei, felicitări amice.
Scuzaţi-mă domnilor.
O, suc.
Am auzit că dacă laşi un ban în chestia aia într-o săptămână iese lustruit.
De fapt vroiam să beau ceva.
Atunci nu mă lua în seamă.
Şi ce mai faci, Virg?
Nu prea te-am văzut vara asta.
Eh, ştii şi tu, am fost ocupat cu alpinismul, jet ski...
- Jocuri video? - Nu m-am sculat de pe canapea. Tu?
Ca de obicei, petreceri la bazin, tabără de majorete.
Dar am făcut şi nişte cursuri tari de arhitectură.
O, ce tare.
Îmi amintesc când am făcut casă din turtă dulce cu 10 camere...
- Şi dulapuri la intrare. - Ne-a luat şase luni s-o mâncăm.
Ei bine...
Eu, am analiză acum. De voie, de nevoie... Nu pot să fiu arhitect fără ea.
Eu am Discursuri Publice.
De voie, de nevoie. Nu pot să fiu prezentator fără.
Există un motiv bine întemeiat pentru care biograful lui Tesla
a numit cartea sa Un om în afara timpului.
Tesla era aşa de avansat faţă de contemporanii lui încât
adesea îl luau în râs...
...adesea îl luau în râs ca o...
Domnişoară...
Jocelyn, e prea mult să-ţi cer să nu-ţi mai faci unghiile cât îmi predau lecţia?
Scuze. Când terminaţi?
- Pardon. - O, Dl. Tuttle.
Cred că eşti aici pentru scaunul ajutător.
O să-l iau mai târziu. Urgenţă la Cercul AV.
Am nevoie de Virgil Fox chiar acum!
- Virgil Fox? - E bolnav.
- Am auzit că s-ar putea să nu supravieţuiască. - Foarte amuzant, Dl. Fox.
Poţi să-ţi iei scutirea în drum spre ieşire.
Mi-a ajuns. Mă mut în Paraguay.
- Te-ai uitat vreo dată la mascota şcolii? - Uită de scutire.
Îţi aminteşti de faza cu cartul de pe terenul de sport?
Mersi că mi-ai adus aminte.
De-abia au trecut 10 minute de când mi-a adus cineva aminte.
Ascultă, se leagă. Acea invenţie nu a fost un succes,
dar un element s-a dovedit a fi viabil: acceleratorul cuantic.
Îţi aduci aminte de fizica aia, nouă realitate, Lovitură dată teoriei mai multor lumi?
O, da, a fost mişto.
Am început să construiesc propria mea teorie Bazată pe toată acea muncă,
Incluzând teoriile mele de acceleraţie cuantică.
Am rezervat unul din PC-urile şcolii.
DSL-ul a făcut toată treaba.
Şi adineaori am încărcat ultima piesă din puzzle.
Comandant Tuttle pe punte!
Băi, eu nu te salut în nici un caz.
Bine. Pe loc repaus.
Ce o să-ţi arăt e foarte,
foarte, fooarte ultra secret.
Asta rămâne doar între noi.
Ia uită-te.
Deah?
La ce te uiţi acum reprezintă
O simulare reuşită a unei călătorii în timp.
Ce faci?
Încerc să opresc creierul să-ţi iasă pe urechi.
CE?
Haide, ieri mi-ai zis să construiesc ceva util.
Ei, călătoria în timp e ceva util.
Charlie, ai 14 ani.
Mai ai 2 ani până să-ţi iei carnetul,
încă mai spui la lenjeria intimă chiloţei.
Trebuie să cred că ai construit o maşină a timpului?
Da! Şi pe baza specificaţiilor mele un Om ar putea călători până la 48 de ore.
- În trecut! - Ce naşpa.
Scuză-mă, cum merge formula ta de călătorie în timp?
E totul despre lumină, nu? Nimic nu merge mai rapid.
Ei, ipoteza mea sugerează că ai putea să Călătoreşti pe o rază de lumină.
De la orice sursă. Chiar şi lumina de la un proiector.
Un proiector de diapozitive? Unul normal?
Am spus eu normal? Nu am spus.
Despre ce vorbim acum e o combinaţie
de componente electronice şi mecanică a aprinderii interne.
Despre care tu nu ştii nimic, apropo.
Trebuie să găsim un tip care se pricepe. Nu văd nici o problemă aici.
Bună, Găinuşă! Cum merge?
Scuză-l pe Charlie. E emotiv pe lângă fete.
- Nu, nu sunt! - Oh, e-nregulă, îmi plac băieţii timizi.
- Hmm, ce-i în castron? - Meringue. Tema.
Poftim, ia-l pe al meu. O să fac altul.
- Ai văzut? - Ce?
Tipule, ţi-a dat meringue. Înseamnă enorm.
Doar vreau să ştiu, mă ajuţi cu asta sau nu?
O să fii parte din ceva, să faci istorie,
sau o să stai pe bară să fii un simplu observator?
Bine, uite, facem o înţelegere.
Te ajut cu maşinăria ta şi îţi găsesc tipul priceput.
Dar când o încercăm pentru prima oară,
o folosim pentru ce vreau eu.
- Bine. - Bine.
Dar Virgil, persoana asta de care avem nevoie e cam greu de găsit.
De ce?
Pentru că nu trebuie să fie numai talentată la mecanică,
dar să aibă, să zicem. şi o anumită flexibilitate morală.
- Să trăiască la marginea societăţii. - Bine. Ei...
- Ce zici de el? - Zeke? Vorbeşti serios?
Uită-te la el. E, e...
Perfect. Ştii tu, la spectacolele alea de monster truck
e întotdeauna un dinozaur mare de metal care distruge maşini şi scoate flăcări.
- Am văzut reclamele. - El şi taică-su le-au construit.
Omoro-saurus. Şapte tone de forţă zdrobitoare!
- Înţeleg. - Atenţie amici, e car-nivorous(eng. car=maşină)!
Înţeleg! Înţeleg.
Pisica ta mă scoate din minţi.
Nu e pisica mea. E a lui.
Numele lui e Albert Picisainstein.
Cel mai tâmpit nume de pisică pe că l-am auzit.
Total de-acord, Zeke.
Zekester.
Urăsc şi când oamenii pocesc numele.
Ca 'Virgilozitate.' Eu zic: 'Haideţi, oameni, e Virgil.'
O să mă opresc din vorbit acum.
- Amy, nu! E o întâlnire privată. - Oh, îmi pare rău.
Venisem doar să mă uit la TV. Dar mama n-a zis nimic că adus un prieten nou?
Un băiat.
Uu, e scârbos! Doamne, Virgil, de ce nu poţi să aduci acasă băieţi drăguţi?
Amy, pleacă sau îi spun mamei că ai pus hamsterii la împerecheat din nou.
Gata. Am plecat. De parcă am venit la un concurs de urâţenie.
- E adorabilă. - Bine.
Bine, chestia asta,
integrarea cuantică a proprietăţilor luminii proiectate,
s-ar putea să meargă.
Da, Mongo a citit.
- Bine. Deci o să ne ajuţi să o construim? - De ce nu?
Sunt întotdeauna deschis la provocări. Şi la iahnie de fasole gratis.
Hm, ai puţină...
- Nu. -...fasole...
Mai fă asta o dată şi te sudez de autobuz.
Te-ai gândit cum o să folosim chestia asta?
Prima călătorie înapoi va fi clar un moment glorios,
şi scopul călătoriei noastre va fi grandios.
Am înţeles. Două cuvinte, domnilor:
- Loteria naţională. - Tare.
Categoric nu, Virgil! Refuz să accept asta.
Oh, dar deja ai făcut-o.
Ai zis că dacă te ajut
vom folosi maşinăria la ce vreau eu. Fără întoarceri!
Vrei să facem călătoria sau nu?
- Bine. - Da!
Nu o să putem pur şi simplu să o băgăm în priză.
- O să ne trebuiască amperaj mare. - Să nu mai vorbim de spaţiu şi intimitate.
Ştiu locul. E perfect.
E chiar perfect.
Haideţi, haideţi!
- O! - D-le director adjunct Tolkan,
trebuie să vorbim despre înfiinţarea unui nou cerc.
Nu se poate. Am depăşit locul alocat pentru clase.
Viitorii Fondatori ai Americii au fost ultimii.
Ăla e Chester din automatul cu mâncare?
- Bună, amici. - Are cineva 4 monede?
- Nu-mi acceptă dolarul. - Veţi face ceva?
Cum ar fi? Să schimb modul în care funcţionează şcoala? Nu domnilor.
Totul în lume are o ordine.
Sunt unii care îi bagă pe alţii în automate,
şi alţii care sunt îndesaţi în automate. Aşa funcţionează sistemul.
Scrie în Ghidul Directorului Adjunct.
Oricum, despre cercul nostru,
- ne întrebam... - Camera 77! Vrem camera 77!
Imposibil. Nu se va întâmpla nici odată.
Îmi place asta.
Poate vă convingem să vă mai gândiţi.
S-a făcut.
În regulă, dă-te în dreapta. Vreau Pretzel Nubs.
Aripa de nord a fost dărâmată pentru a face loc terenului de fotbal,
sub care ne aflăm acum.
Camera 77 a fost construită ca adăpost antiatomic al şcolii în anii 50.
Cred că e locul potrivit.
A sunat cineva la Centrul de Reamenajare?
E un dezastru.
Are oase bune totuşi.
Bine! Asta-i de ajuns.
Un pas mic pentru om,
dar un foarte mare...
Nu, nu era aşa. Un pas mic pentru...
Băi, dă-i drumul odată.
Doamne!
- Arte! - E arde.
- Bine. - Deci cine intră primul?
Adică cine va fi primul călător în timp?
Tocmai ce am mâncat un sandwich cu chiftele. S-ar putea să am crampe.
Da şi hm... ăsta e tricoul meu favorit.
Ia ochelarii.
- Bine, eşti în regulă. - Haide, nu muşca.
- Bine. - Bine.
Unde-i Albert Pisicainstein?
L-ai...?
Iuhuu? Vortex! Ar putea muri!
Nu aveai nimic împotrivă să intru eu acolo. Ce...
- Dar vroiam să... - Rezistă!
Oa, pisigheţată!
Virgil, călătoria în timp e imprevizibilă.
Temperaturile pot fi foarte variabile!
Hei? Uitaţi-vă la ceas.
8:43.
8:44.
Exact un minut diferenţă. Asta înseamnă...
Că pisica ta este primul călător în timp din istorie!
Am reuşit!
Ha. Ce bizar
Văd ceva la senzorul din Summerton, ceva destul de neobişnuit,
chiar foarte. Hmm.
Crezi că cei de sus au văzut?
Neah, sigur ne chemau imediat. Probabil e o altă defecţiune la calculator.
Ne-au dat camere de subsol şi echipament de mâna a treia.
Da, şi toate snack-urile bune sunt sus.
Adică, serios, încearcă unu din astea, sunt stătute.
Steph, ce trebuie să fac ca să mă crezi?
Doar mă învaţă franceză.
Hmm, Jocelyn Lee te meditează la franceză şi asta e tot?
Vezi, de-aia am nevoie de ajutorul ei. Nu am idee ce ai spus.
Am spus: Prietenul meu e un mincinos ordinar.
Haide, Steph, Jocelyn e fierbinte, dar e de jos.
Nu m-aş duce nici odată acolo.
- Ştiu. - Te sun mai târziu, OK?
OK.
- O, Steph, nu te-am văzut. - O, bună.
- Studiezi? - Căutam o ascuţitoare.
O, am eu una.
Ai un creion?
Acelaşi Virg. Nu se schimbă nici odată.
Ei, nici tu nu te-ai schimbat.
Ţi se mai încreţeşte părul când treci prin jetul aspersorului?
Categoric. Azi dimineaţă am pus un Vierme Wiggly în gazon...
Îmi place Viermele Wiggly. Îţi aduci aminte când aproape m-am înecat?
Pentru că Derek ţi-a băgat duza în nas.
A încercat să fugă şi şi-a spart capul în stâlpul de telefon.
Şşşt!
- Îmi e dor de noi. - Tres amigos.
Da.
Ştii, Derek chiar a încercat să-i oprească pe jucătorii ăia.
Dar ştii şi tu cum sunt cei mari.
Oricum, ştiu că îi pare rău pentru ce s-a întâmplat atunci.
Ştii, se spune că oamenii care nu uită trecutul mor mai repede.
Şi au mai multe coşuri.
Transpir cât cinci porci mistreţi.
Ar trebui să fim pregătiţi pentru schimbările de temperatură.
Bine, am chiar aici numerele câştigătoare.
Pentru a fi siguri că vortexul o să fie stabil să ne întoarce în siguranţă,
avem doar două minute pe partea cealaltă.
Altfel, riscăm să explodăm.
Ce ciudat, parcă ai zis să explodăm.
Chiar am zis. Activez reţeaua...
Ăă... ce-i cu cârligul ăla?
Faci mişto de cârlig?
Ce? Nu, nu. Ador cârligul.
Următoarea staţie... oraşul nebun.
Numai ce mi-am amintit. Am uitat să verific...
Putem să vorbim despre asta?
Trebuie să mai lucrăm la aterizări.
1:27 ieri. Am reuşit.
Ooo da, am reuşit. Suntem călători în timp.
# Suntem călători în timp Suntem călători în timp #
# Suntem călători, suntem călători # Suntem călători, suntem călători în timp
- # Suntem călători în timp # - E în regulă?
Chiar iubeşte ştiinţa.
# Suntem călători în timp Suntem călători în timp #
Un bilet, vă rog. Acestea sunt numerele.
- Ne simţim norocoşi. - Aha.
Vă simţiţi majori? Trebuie să aveţi 18 ani ca să cumpăraţi bilet.
Bună. Avem nevoie de o favoare.
Vrea bacşiş.
Ţine, e bine?
Vrem să ne cumperi un bilet cu numerele astea.
Ce zici?
- Dă-i bacşiş. - Oo.
E tot ce am, e bine?
Băieţi. Băieţi! Avem 2 minute să ne întoarcem la şcoală!
Plan nou. Te întâlneşti cu noi aici, mâine la 12:00.
Păstrează biletul în siguranţă până atunci, bine?
Bine.
În regulă, asta e a doua fluctuaţie, de aceeaşi magnitudine,
în aceeaşi locaţie.
Îţi spun, e o defecţiune tehnică.
Ce altceva ar putea fi?
Crezi că au început de-odată să foreze după petrol în Summerton?
Acum să ne întoarcem la treabă, bine?
Poţi să mă ajuţi să deznod asta?
Mişto. Nu pot să cred că a câştigat.
O poveste incredibilă în după-amiaza aceasta din Summerton.
Câştigătorul Loteriei de Stat, anunţat aseară,
s-a dovedit a fi nimeni altul decât Omul Robot.
Ţi-am spus.
Bine, mâine ne întoarcem şi punem alt bilet.
- Dar de data asta o să fim... - Nu. Virgil, nu e bine.
Înseamnă trişat.
Ai dreptate. Este trişat.
Plan nou. Mergem la TV cu maşinăria, îi facem reclamă,
vindem vreo 8.000 de bucăţi şi devenim instant bogaţi şi monstruos de populari!
Şi se zice că nu poţi cumpăra fericire.
Ascultă-mă. Dacă cineva află de maşinăria asta
o să fie sfârşitul meu, al tău şi al lui Zeke.
Sfârşitul!
Poţi să te dai mai în spate? Am probleme cu spaţiul personal.
Oo, nu.
Gândeşte în afara cutiei.
E un scop important în care se poate folosi maşinăria asta.
Ce poate fi mai important decât să fi bogat şi popular?
Glumesc! Glumesc... în mare parte.
Hei, Chester. Cauţi astea?
Hei, dă-mi-le!
Dacă încerci o nouă înfăţişare, îţi zic că nu merge.
Puştii ăia mi-au furat hainele. Mă ajutaţi să le recapăt?
Mi-ar plăcea. Pe bune, chiar mi-ar plăcea.
Dar ar însemna să alterez sistemul social al şcolii.
Deci... baftă.
Virgil, tocmai mi-a venit o idee genială.
- Adică să folosim maşina timpului pentru... - Exact.
- Bate! - Din nou, arde.
Ai citit instrucţiunile de pe e-mail?
Scuze.
Bine, să o lămurim.
Spui să devenim eroi necunoscuţi
- ai celor ne-cool? - Uită-te în jur.
Trăim într-o lume în care câteva minute
pot să schimbe în bine sau în rău viitorul unei persoane.
De exemplu ce ai păţit tu ca boboc. Dacă ştiam că o să-mi ruineze viaţa,
- n-aş fii făcut-o. - Ne spui cum te simţi de fapt?
Gândeşte-te la toţi puştii din şcoală ca Chester, ca noi.
Trăim într-o frică şi umilinţă constante,
pentru că suntem mai mici, necoordonaţi etc.
Dar putem să schimbăm asta.
Oamenii Momentului trebuie să-şi folosească puterile în slujba dreptăţii.
Şi apoi putem deveni bogaţi.
Din nou, glumesc.
- Şi cine sunt Oamenii Momentului? - Noi.
Toate momentele importante din lume.
- Isteţ, nu? - Oarecum.
Nu chiar.
Las-o baltă! Nici una din cârligele cu telecomandă nu o să meargă.
Nu e de bine.
Trebuie să facem aranjamente cât suntem înapoi în timp.
Ei, apoi, cred că unul din noi va rămâne agăţat înapoi.
- Nu eu! - Nu eu.
Nu eu! Auu! La naiba!
- Nu-i corect, eu am inventat maşinăria. - Bine.
- Din nou. Nu eu! - Nu eu!
Nu eu! De două ori la naiba!
Nu eu! A fost tare.
- Nu eu! - Ăă, Jeanette, ce faci aici?
Căutam un cerc în care să intru şi l-am găsit pe al vostru.
- 'Cercul Fanilor Înapoi în Timp'. - O, bine.
Ador filmul ăla, chiar dacă nu l-am văzut.
Dar ador ideea de a călători în timp.
Adică, e aşa de... fantastic-os.
De fapt, Jeanette, sincronizarea ta e interesantă.
Nu, nu e, Virgil. Ce faci?
Ăă... Scuză-ne.
- Şşt! - O să distrugă...
Bună.
- Nu, nu, nu! - Ascultă-mă.
- Nu, nu, nu. - Gândeşte-te la ce se întâmplă.
Bine.
Jeanette, ia un loc.
Ooa!
- Bine, ştii ce să faci, nu? - Desigur, Brioşică.
Hm... dar mai întâi...
Trebuie să facem ceva cu ţinuta asta.
Hă?
Uitaţi. E mai bine.
- De unde le-ai luat? - Numai ce a cumpărat tata Ski World.
Cât de norocos? Doar dacă mai avea The Shrimp 'n Waffle Hut.
Ar fii însemnat nici un ajutor.
Am căutat ceva care să vă prindă şi să evidenţieze
armele alea masive.
- Eşti făcut ca un chiuaua. - Tu arăţi ca un yeti.
- Credeţi că nu ştiu ce-i ăla yeti? - Ştii?
- Virgil, maturizează-te. - Eu, să mă maturizez? Tu maturizează-te!
- Nu ţipa la Charlie! - Nu ţip! Tu să nu mai ţipi!
Eu nu ţip nici odată la oameni.
Nu mai ţipa!
Nu credeam că mersul în timp implică atâta ciondăneală.
Oo, omule!
Rezistă acolo, prietene.
Ăă, dacă vreţi să vă luaţi de mine, trebuie să luaţi un cartonaş cu număr.
- Nu-ţi fie frică. - Suntem aici să ajutăm.
Care-i treaba, amici?
O, puteţi să le păstraţi pe alea. Mi-am luat ţoale noi.
Cine sunt tipii ăia în costum de schi?
După 20 de ani de serviciu
catedra îţi dă fie un ceas de aur, fie una din astea.
Drăguţul meu castel.
Nu-l atinge. Va merge în biroul meu într-o carcasă de antiglonţ.
E delicat.
Am câştigat? Am câştigat?
O, chiar am câştigat. Chiar foarte mult.
Asistenta Ratchett şi Antrenorul Bob
au văzut înainte şi au zis că nu e contagios.
Încă ceva, înainte să terminăm anunţurile de dimineaţă.
Recend, un grup de elevi îmbrăcaţi în costume de schi,
au deranjat o oră de sport.
Mai important, mi-au distrus dioramă preţioasă.
Oricine ar fi elevii, să mă fac înţeles,
odată ce vor fi identificaţi, vor fi aspru pedepsiţi.
Asta e tot.
Tare. Suntem infractori.
- Fugind de Johnny Lege. - Obraznicul Neds.
Aşa îmi zice mama când uit să trag apa.
Perfect, în afară de principiul ăsta independent.
Urăsc când lucrurile astea sunt independente.
Vii să-l iei în 5 minute, OK?
Sunt foarte obosită şi trebuie să stau jos.
Crezi că s-ar putea să ne aduci mâncarea la masă?
Ştii tu, să încalci un pic regulile?
Eugene von Hoserberg.
- Uh... Desigur. - Grozav.
Deci, înţelegi?
Um... da.
Poftim...
Mişto asta, tocilare.
Bravo, Eugene.
Eugene von Hoserberg.
- Uh... Desigur. - Grozav.
- Poftim. - Tare! Tipii în Costume de Schi!
Tare, Tipii în Costume de Schi.
Bravo, Băieţii Zăpezii.
Bravo, Eugene.
Whoa... deja vu.
S-a terminat, Ski Club! Sau ar trebui să zic...
...Tipii în Costum de Schi?
Da, petrec cu ei tot timpul.
Despre cine vorbim, Eugene?
O, salut, Virgil. Deah, nimeni pe care să cunoşti tu.
Vorbeam de Tipii în Costume de Schi.
Oh, da, am auzit de ei.
Cică ar fii nişte super eroi.
Oh, şi am auzit că tipul mijlociu e extrem de amuzant,
şi mortal de arătos...
Şi se cheamă Oamenii Momentului, nu Tipii în Costume de Schi!
A observat cineva că Eugene a căpătat tupeu?
Atitudine zici, uită-te la Chester.
Am stabilit o modă? Tu să-mi zici, amigo.
Adică, cine se cred puştii ăştia să lanseze moda?
Clanţele alea?
Virgil? Virgil, Virgil!
Am încercat să te sun, dar am vrut să-ţi zic personal.
- Ce-i? Ce s-a întâmplat? - Am fost acceptată la UC Belmont!
Nu mai spune!
Dar nu e nimic sigur. Am aplicat pentru o bursă de majorete.
Trimit o cercetaşă, ceea ce înseamnă că trebuie să mai exersez la piramidă.
Aşa de tare! Sunt atât de emoţionat pentru tine! Iubeşti şcoala aia!
- Steph! - Oh, Derek.
- Oh. - Trebuie să-i spun de bursă.
Deci, ne vedem mai încolo, Virg. Pa-pa.
Charlie, ce s-a întâmplat?
OK, e ceva ce nu ţi-am spus de formula călătoriei în timp.
Ştii că o parte m-a obsedat ani de zile,
până am găsit ce căutam
printr-o procedură de descărcare non-stop.
- S-a ocupat de hacking. - E de naşpa.
- Am furat-o de la NASA. - Ai jefuit NASA?
- Nu e aşa de rău cum pare. - Da, e mai rău decât pare.
Fişierele erau din 1960, erau învechite.
- Nimeni nu s-a atins de ele de decenii. - E de rău, foarte rău.
- Am putea să înfundăm puşcăria. - Doar ca să ştii,
dacă ajungem în închisoare, şi stăm în aceeaşi celulă, sforăi ca un porc.
- Grozav. - Asta nu va fii o problemă
cât timp nu mai folosim maşina şi stăm liniştiţi.
Hmm, am scăpat strugure.
Deci, cum s-a întâmplat?
Las-o baltă. E teribil! Stephanie a căzut din vârful piramidei.
Dar uită. Adică, toţi am spus că suntem priviţi, nu?
Situaţia e caldă.
Dacă nu o ajutăm pe Stephanie ar putea să piardă bursa.
- Trebuie să ne întoarcem. - Fiincă ai ţi-a căzut cu tronc pe ea!
Oh! Porumbei. Eu zic da!
Charlie, chiar tu ai spus-o, fişierele pe care le-ai spart erau vechi.
Sigur nimeni nu ştie că lipsesc. Trebuie să-ţi reamintesc?
Suntem Oameni Momentului, nu Oamenii Motofleţi.
Să nu întârzii la cină!
OK, ne trebuie un plan de acţiune.
- Trebuie să fim foarte atenţi şi discreţi. - Şi îndrăzneţi şi hotărâţi.
- Zeke, ce crezi? - Unde a plecat?
- Zeke? - Unde a plecat?
Măcar am stabilit partea cu îndrăzneţi şi hotărâţi.
Hai, hai, hai!
Vino înapoi! Haide.
Tipii în Costume de Schi.
- Care-i şpilu, Gene. - Salut, tipilor. Pot să mă bag şi eu?
Stop! Stai chiar acolo!
Hai Berbecii! Iei!
Bună prindere!
Nu ştiu cine eşti, dar eşti extraordinar.
Ieşi de-aici.
Tipii în Costume de Schi, Tipii în Costume de Schi!
Nu... uoa!
- Miştoo! - Da! Tipii în Costume de Schi!
Şi ne numim Oamenii Momentului!
După calculele mele, voi îmi staţi în cale.
- Lasă-ne, Chester. - Nu-mi place şapca ta.
- Pardon, ce se întâmplă aici? - Chester ne agresează.
- Taci, mizerie. - Toată lumea, potoliţi-vă.
Chester, ultima dată când îmi aduc aminte erai la baza lanţului trofic,
şi nu tolerez elevi care sar la un nivel social mai înalt.
Deci vino cu mine.
- Cornul Berbecului? - Mersi.
- Desigur. - Pot să iau unul?
- 'Omul Robot acţionează o bătrână în instanţă'? - Virgil, e de rău.
Schimbăm demersul lucrurilor cum nu am prevăzut.
- Săriturile noastre cauzează o reacţie în lanţ. - Cum aşa?
Chester nu a mai intrat în belea. Asta nu s-a mai întâmplat până acum.
Oameni roboţi care dau în judecată femei bătrâne? Trăim într-o lume nebună!
Nebună, îţi spun!
Încălzirea globală... Chiar o ia razna.
Hei, tu! Ai nevoie de ajutor?
Steph.
Nu, nu prea.
- Ce eşti tu...? - Bănuiesc că, măcar atât pot face pentru tine.
- pentru a-ţi mulţumi. - Pentru ce anume?
Pentru că m-ai salvat. Schiorule.
- Ce? Ah, nu, nu, nu. - Nici să nu încerci Virg.
Ieşi afară. Te rog!
Tu, Charlie şi Zeke Thompson
- Sunteţi Tipii în Costume de Schi. - Steph...
Ştiam eu! Asta e aşa de tare! Mi-am dat seama fiindcă am început să mă gândesc.
Copiii pe care i-aţi ajutat... A fost înainte ca ceva rău să se întâmple
- Exact ca în cazul meu - Asta e ridicol!
Cum o să ne dăm seama atunci când se va întâmpla ceva rău?
Exact asta mă întrebam şi eu.
M-am gândit la asta... Şi m-am tot gândit
- Atunci, mi-am dat seama. - Ba nu, nu ţi-ai dat seama.
- Ba da! - Ba nu!
- Nu aveai cum. - Acceptă, Virgil.
Tu, Charlie şi Zeke
- Sunteţi călători în timp?
Ce? Cine a zis călători în timp
- Nu, eşti nebună. Suntem clar-văzători. - Ieşi!
- Suntem clar-văzători. Te-am auzit... - Nu, nu, nu.
Virgil, ai zis călătorie în timp. Oh, Doamne! Ce tare! Cum aţi reuşit?
Jos!
Gata!
Au mai rămas şase secunde din meciul acesta dintre rivalii din oraş?
Hornets e aproape de a conduce cu patru puncte şi gol pentru Summerton.
Fotbal. Mai spune-mi odată, de ce suntem noi aici?
Deoarece câte un copil se face de râs cu unele chestii.
Să fi cu ochii în patru.
Ştii... de fapt eu sunt destul de inteligent.
Chiar dacă unii oameni mă consideră nebunjos.
- Nebunjos? - O combinaţie între curajos şi nebunatic.
Grozav.
Uite, Beau, totul e în mâinile tale dar nu e nici o presiune.
Bine? Uită că mai sunt 6 secunde rămase.
Uită că ai fi putut pune Summerton pe hartă.
Uită ca băiatul meu e acolo sus în tribune
privindu-şi tatăl cum încearcă să-şi împlinească visul de-o viaţă.
Câştigarea unui campionat. Uită toate astea.
Ce vreau eu acum e ca tu să...
...tu să...
- Fiu unul cu mingea? - Fii unul cu mingea
Fii unul cu mingea! Sari pe ei!
Jos! Albastru, 22!
- Hai Berbecii hai! - Albastru, 22!
- Gata! Fugi!
Jos cu Tolkan! Gata cu Tolkan!
Jos cu Tolkan!
Pentru un om cu probleme cu nuditatea S-a întrecut pe sine însuşi.
Pierde mingea! Mingea este pierdută
şi Hamilton este în posesia ei.
Hornets câştigă! Ce zi tristă pentru Hamilton
Întotdeauna am ştiut că o să faci lucruri mari, Virg, dar călătoria în timp?
E super tare.
Unu, doi, trei, patru Echipa voastră pute. N-o să marcaţi!
- Amy... - Cinci şase şapte opt
- Nu poţi să faci asta. Sunt prea tare. - Amy, ajunge. Sus!
Stephanie, nici nu te-am văzut. Ce ciudat că eşti aici.
Şi Dumnezeule, Derek Beaugard?
Tu eşti cel mai tare jucător de fotbal...
...în afară de jocul ratat de ieri.
- Doar pleacă. Amy, du-te şi uită-te la desene. - Nu.
Îmi pare aşa de rău.
Încerc să-i conving pe ai mei s-o pună în cuşcă când vin musafiri.
E aşa dulce.
Oh. Aşa de, um...
Despre jocul de ieri, Virg. Chiar a fost ceva pentru Derek.
Se simte de parcă ar fii dezamăgit pe toţi din şcoală.
- Aş fii câştigat meciul ăla. - Chester alerga gol pe teren
- şi l-a distras. - Ce a intrat în toţi tocilarii?
De parcă nu-şi mai ştiu locul.
Deci voi vreţi ca Oamenii Momentului să-l oprească pe Chester să întrerupă jocul?
Uh, nu, omule. Noi vrem ca voi să-l opriţi.
Cine sunt Oamenii Momentului?
Noi.
Nu contează.
- Deci, uh... - Nu ştiu.
- Charlie nu se lăsă uşor convins. - Haide, Virg.
Ştii că nu am vorbit nici odată ce s-a întâmplat în ziua aia.
Chestia e, că am încercat să-i opresc. Dar nu am putut face nimic, oimule.
Îmi doresc ca tu şi eu să fim ca odinioară.
Întotdeauna glumind.
Ce zici, omule?
Arde!
Nu pot să cred că vrei să-l ajuţi pe Derek după tot ce ţi-a făcut.
- Ne-a făcut. - Nu a fost cum crezi.
- Şi apoi, e timpul să trecem peste. - Am făcut nişte teste.
S-ar putea să afectăm continuitatea timpului cu vizitele noastre.
Asta ar putea avea consecinţe grave asupra mediului şi chiar a planetei.
Ce s-a întâmplat cu Derek a fost vina noastră.
- Indirect. - Are dreptate, Kookaburra.
Chester e altcineva după ce l-am salvat la vestiare.
- Excelentă chestiune. - Mi se pare mie,
sau chiar am pierdut controlul asupra acestui proiect?
L-ai pierdut, frate.
Scuze de întârziere.
Activez reţeaua.
Ah, da. Nu trebuie să uităm cârligul.
Toţi trebuie să facă mişto de cârlig. O să vă pară rău.
Nici odată n-o să mă satur.
Daa!
Hei, tipilor. Aţi văzut asta?
Îmi daţi puţin ajutor, tipilor?
Tipilor, puţin ajutor?
Beaugard pierde mingea, pierde jocul.
Hamilton a luat-o! Şi Hornets câştigă.
Deci din cauză că ai luat caseta înapoi în timp cu tine...
Încă există.
- Destul de isteţ, nu? - E o nebunie, omule.
Tu eşti omul! Trebuie să le spun băieţilor despre asta.
- Nu! - Nu poţi să faci asta!
Este prea important. Trebuie să stea între noi.
Da, da, fii fără griji, frate. Dar trebuie să sărbătorim.
Mâine petrecem la mine acasă şi tu trebuie să fii acolo.
Oh, aş vrea. Dar, dar nu pot. Merg cu Charlie.
Canalul Meteo arătă cele mai mari zece furtuni cu grindină din toate timpurile.
Nu mi-am dat seama cât de naşpa sună o seară ca ăsta până nu am zis cu voce tare.
Oh! Mersi.
Mersi.
Deci, te distrezi?
O, da. Nu am mai fost la o petrecere de când aveam zece ani.
Şi îmi amintesc că poneiul a vomitat pe mine.
- Aia era ziua mea. - O.
Glumeam.
Oh, ce bine.
Deci ai dansuri sâmbătă?
Da, cred.
Nu pari prea încântată.
Nu ştiu. Derek şi eu mergem la toate petrecerile,
toate adunările sociale.
E chiar o boală când te gândeşti.
Nu ştiu.
Să fi popular pare un mod de viaţă foarte satisfăcător.
Nu ştiu despre asta.
Câteodată mă întreb dacă am ales calea cea bună.
Adică, uită-te la tine. Nu pari să fi deranjat că eşti...
...hmm...
Regele tocilarilor?
Nu spuneam asta.
Dar serios, voi păreţi că vă distraţi cel mai tare.
Chiar? Că din partea noastră,
se vede că voi aveţi parte de toată distracţia.
- Chiar? - Da.
- Salut, Virg! - Salut.
Ce bine că petrecem împreună.
Să le mulţumeşti celorlalţi tipi din partea mea, celui mare şi înfricoşător şi puştiului scund.
Oh! La naiba. Am uitat să-i zic lui Charlie.
Stai aşa, lasă-mă să-l sun.
- Stephanie, vino să vezi asta. - Probabil că a uitat tot.
Charlie, de câte ori trebuie să mă mai scuz?
De 312 ori.
Charlie, ascultă, Îmi pare rău, chiar rău!
Bine... Te iert.
Uite, sunt un pic în încurcătură.
Sunt îngrijorat de efectele maşinăriei şi de efectul de undă.
Stai aşa, am alt apel. O să scap de ei.
Alo?
Hei, Virgil?
Um...
- Nu pot să cred că de-abia... - Ce s-a întâmplat?
El, hm...
- El, um... - Nu pleca. O să fiu aici.
Steph. Steph.
Stephanie?
Nu am mai făcut asta din clasa a 8-a.
- Asta, asta nu era aici înainte. - Puteai să foloseşti uşa din faţă.
Da, dar care mai era farmecul?
Deci, ce s-a întâmplat?
Deci, Derek a ieşit de la antrenamente mai devreme.
Şi când am fost acasă la el, l-am văzut sărutându-se cu Jocelyn Lee.
Oh, Steph.
Şi eu o ştiam.
Doar nu vroiam să o cred.
Mă simt aşa proastă.
Ştiu cât de mult îţi place fisticul, dar
în grabă am luat o pungă de paşte.
Ai cumva sos marinara?
A? Ei bine...
Nu, pot să mă duc dacă...
Glumeşti.
A fost foarte drăguţ din partea ta că ai venit, Virg.
Eşti un prieten extraordinar.
Da... prieten.
- Alo? - Iubi, putem să lămurim asta?
E Derek.
Ascultă, o să vorbesc cu el.
Trebuie să o terminăm o dată pentru totdeauna.
Succes.
Sunt bine!
Aceste neregularităţi repetate menţin timpul de înjumătăţire
după prima incidenţă.
E total ciudistic.
Adică, e serios, domnule.
Fluctuaţiile sunt emanate chiar din Liceul Summerton.
De fapt am o teorie despre asta.
Este, ei bine...
Are cumva departamentul contacte cu FBI?
Ştii, eşti cam înfricoşător şi inabordabil.
Putem să stăm cu tine?
Nu ştii cum e să fii ca mine.
Un atlet extraordinar, extrem de popular.
Adică, de parcă toţi oamenii se aşteaptă ca eu să fac tot jocul.
- Să înşel aproape. - La ce vrei să ajungi?
Dar n-am înşelat. Jocelyn a făcut prima mutare.
M-a sărutat, dar eu n-am sărutat-o înapoi.
Asta nu se pune ca înşelat.
Chestia e, şi aici intri tu în joc,
vreau ca tu să te întorci în timp şi să o opreşti pe Stephanie să mă prindă cu Jocelyn.
Ce?
- De ce aş face-o? - Pentru că am făcut o mare greşeală.
Una enormă. Şi n-o să se mai întâmple, jur.
Nu ştiu. Adică, chiar ai rănit-o.
Ştiu. Ştiu şi mă simt groaznic.
Dar eu şi Steph ieşim de foarte mult timp.
E tot ce şi-ar putea dori un tip.
Îmi place că noi trei ne petrecem din nou timpul împreună.
Ca în zilele bune, şi încă ar mai putea fii aşa, omule.
Haide, amice. Ce spui?
- Trebuie să mă gândesc. - Da.
Da, sigur.
Hei! Ce se întâmplă aici? Staţi.
Pune-ţi centura.
Îţi zic, avem alt tip.
Dar pot să vă dau numele celor doi...
Le dădeam nume false. Nu v-aş fi turnat nici odată.
Da, sigur.
- Dl.'Ţine-mă în aşteptare toată noaptea'. - Bună ziua, domnilor.
Numele meu e Agent Rehnquist, de la Biroul Federal de Investigaţii.
Şi o să vă spun un secret.
Un secret naţional.
În 1969, la puţin timp după aselenizarea lui Apollo 11,
guvernul SUA a început finanţarea
câtorva noi proiecte ştiinţifice.
Unul din acestea era călătoria în timp.
- Ce? - Călătoria în timp?
- Asta e altceva. - Aşa de fantasticos.
Gogoşi de Hollywood. E...
Proiectul nu prea a avut rezultate
şi a fost închis.
Fişierele n-au fost atinse.
Până acum două luni
când un individ determinat, sau indivizi,
a intrat în reţeaua NASA,
folosind un calculator pe care l-am localizat în Liceul Summerton.
În regulă! Eu...
Ce vroia să spună prietenul meu
că dacă nu aveţi de gând să ne acuzaţi de nimic,
nu puteţi să ne reţineţi. În regulă, căutaţi.
Am făcut un semestru ore de Guvern.
Am luat 7.
Nu înţeleg, domnule. Doar îi laşi să plece?
Putem să obţinem mai multe informaţii doar privind.
Da, dar acum ştiu că-i privim.
Da domnule, un plan excelent.
E de rău. Foarte rău.
Da, bravo Obraznicule Ned.
Mulţumită ţie avem FBI-ul pe urmele noastre.
Eu? Eu am vrut să oprim chestia asta cu săptămâni în urmă!
Dar nu, a trebuit s-o foloseşti pentru câştigul tău personal.
Charlie are dreptate.Mergi la petreceri, Stai cu populari.
Dacă îmi amintesc bine, şi tu ai beneficiat.
- Cum aşa - Ţi-am dat o viaţă.
Înainte de noi, erai un tip mare de care se speriau toţi.
- Mai bine ai tăcea, Virgil. - Vezi.
Eşti rău.
Charlie, de ce nu te duci măi bine acasă la calculatorul şi pisica ta.
O să mă duc.
Succes în noua ta viaţă de popular.
Am plecat şi eu de aici. Mi-e mai bine sinur, cum am fost dintotdeauna.
Ei, asta e ultima informaţie.
Din nefericire, n-avem un răspuns până dimineaţă.
Ei, îmi pare rău că n-au un supercalculator.
Alo?
O. Salut, Derek.
Ce zici, Virg? Mă ajuţi, amice?
Da, sigur...
...D-rock.
- Ahh! - Bună dimineaţa, Plăcinţică!
Mama ta m-a lăsat să intru. E o zi aşa frumoasă şi m-am gândit
să mergem la o plimbare să vorbim despre viitorul nostru.
Şi apoi...
- Mi-ar plăcea o casă portocalie. - Scopul?
N-ai avea nevoie de adresă. Pe plic doar scrii
'Jeanette Pachelewski, casa portocalie.'
E gata!
O, hmm, nu sunt un om de ştiinţă,
dar nu arată bine.
Am creat o... o...
O... o... Zi odată, Muscărel.
O gaură neagră.
E de rău, nu?
Pe măsură ce înaintează linia timpului,
vedem o mulţime de coincidenţe în zona Summerton.
Dacă daţi la pagina 47, puteţi vedea unde am marcat...
- Hei! - Am minţit!
Am furat formula, am călătorit peste tot.
Cu mult înaintea ta. Ţi-i prezint pe Doctorii Connors
şi Winthorpe de la departamentul seismologie al Pacific Tech.
D-lor doctori, el e Charles Tuttle.
- Câţi ani ai, nouă? - Are paisprezece.
E mai bine. Nu mă mai simt ca un complet ratat.
Deci deja ştii de gaura neagră?
- Ce? - Gaura neagră!
Ştiam că n-aveţi fonduri, dar nici chiar aşa.
Strigător la cer. Am rulat scenariul cel mai grav de mai multe ori.
N-am obţinut nici odată o gaură neagră.
Văd cinci, şase decimale care n-au fost luate în considerare.
Hmm.
- Ups. - Da, ups.
De fiecare dată când foloseam maşina, derivă în continuitatea timp-spaţiu
nu dispărea. De fapt fluctuaţiile se uneau
pentru a crea o gaură neagră.
Partea cea mai rea este că gaura neagră se va extinde şi va înghiţi Summerton.
Şi apoi nord-estul, apoi întreaga SUA.
Şi tot aşa.
- Cât timp mai avem? - După estimările mele mai avem...
...mai puţin de patru ore până la sfârşitul lumii.
OK, oameni buni, am trecut la Cod Roşu. Vreau Washingtonul la telefon, acum!
Am putea să o inversăm, dar e cu bătaie lungă.
Ei, să o auzim, domnule.
Sunt aşa nerăbdătoare pentru dânsul din seara asta.
Şi ştii ceva?
Chiar mă bucur că vii cu mine.
- Hei, pentru ce sunt prietenii? - Haide.
- Totul pregătit? - O, da.
Costumele sunt la subsol, mergem prin tunelurile de sub cofetărie.
Tare. Plecăm de cum anunţă câştigătorii.
Salut, Virgil.
Steph...
Crezi că viaţa unei persoane se poate schimba într-un singur moment?
Câteodată în bine, câteodată în rău?
Da, cred.
E un moment în vieţile unuia din noi care o să se schimbe.
Şi nu ştiu dacă e în bine sau în rău.
Virgil, ăă, nu înţeleg.
Ă, atenţie...
Ă, atenţie toată lumea.
E timpul să anunţăm regele şi regina dansului.
Dar mai întâi...
Sonny, Red şi eu vrem să prăjim nişte
unt de arahide şi sandwichuri de banane. Mulţumim. Mulţumim foarte mult.
E Elvis Presley. Cineva?
Haideţi, a fost extraordinar... Nu contează.
Stephanie Jameson şi Virgil Fox urcaţi pe scenă. Aţi câştigat.
- Nu e chiar o surpriză. - Nu chiar.
Ca să mă asigur că o să câştigăm, m-am întors în timp şi am umplut cutia de voturi.
Ce?
D-ra Jameson şi Dl. Fox.
Să nu ţi se urce la cap. Mai e timp de schimbare.
Deci, chiar ai umplut cutia de voturi?
Da.
Adică, tu, sigur, dar pe mine cine m-ar vota?
Eu.
- Ciudat. - Da.
- De ce? - Ciudat în sensul bun.
- Sigur. - Cum poţi să fii prieten cu cineva
pentru atâta timp, şi apoi...
- E altceva.. - Un altceva bun.
- Haide, frate, tre să mergem. - O, chestia aia.
- Cred că m-am răzgândit. - Ai promis.
- Virgil? - Stai aici. O să mă întorc.
Ştiam că Derek o să se oftice pe Virgil că a luat-o pe Stephanie.
Bătaie!
- O, nu. - Bătaie, bătaie.
Derek, stai. Putem să vorbim despre asta?
O, omule.
Stephanie, unde e Virgil?
- A plecat cu Derek. - De ce?
Nu-mi spune că se întoarce în timp?
- O Dumnezeule, asta face! - Ar putea să înrăutăţească lucrurile!
- Scuză-mă! Pardon! - Mai rău decât sfârşitul lumii?
Derek, nu cred că pot să fac asta.
Ce, de ce?
Stephanie. Eu... Eu cred...
Tipule, nu-mi spune că încerci să-mi furi fata.
Suntem prieteni. Adică, Amicii nu-şi fac din astea.
Virgil! Virgil Fox!
Virgil. Avem o problemă.
Avem mai puţin de o oră să salvăm planeta!
- Despre ce vorbeşti? - Vai, vai. Ce avem noi aici, hmm?
Arată ca începutul unei altercaţii.
- O ce? - O altercaţie!
- E o bătaie. - Ne ocupăm mai târziu de detenţii.
Toţi în sala de sport, acum.
Toată lumea!
Nimeni nu mişcă! FBI!
Stop! CIA!
Biroul de Greutăţi şi Măsurători!
În viitor, tu s-ar putea să intri primul.
Virgil, despre asta vorbeam. Vino.
Trebuie să scoatem urgent oamenii de acolo!
Deci, trebuie să intrăm în gaura neagră şi să o închidem?
Cât îmi dau eu seama, e singura cale.
O să iau telecomandă şi o să inversez polaritatea cum aterizăm.
- Ce telecomandă? - Am lucrat
la o nouă cale de a controla maşina de dincolo.
OK, ţine telefonul.
Nu putem lăsa elevii aceştia să intre acolo, ar putea muri!
Nu avem de ales. Sunt singurii obişnuiţi cu echipamentul necesar.
Dacă nu merg putem muri cu toţii.
Duceţi-vă cu Dumnezeu.
Eu sunt cel care a încurcat lucrurile.
Eu o să mă duc. Charlie şi Zeke n-au avut nici o legătură.
Cum adică nici o legătură? Eu am inventat-o.
- Eu am ajutat. - Nu, n-ai ajutat.
- Ba da. - Tu ai vopsit-o!
Scuzaţi-mă.
Bine. De ajuns! De ajuns!
O să mergeţi amândoi.
O să aveţi nevoie şi de mine, domnule, şi de cârligul meu.
Ascultaţi, băieţi, odată ce inversăm polaritatea găurii negre,
nu ştim cât de repede se va închide.
Ar putea dispărea instant sau ar mai putea rămâne câteva minute.
Şi chiar dacă ne vom întoarce teferi,
nu putem fi siguri că ne vom întoarce în acelaşi loc.
- Aye aye, Senor Pozitiv. - Succes, Zeke!
Virgil, am auzit că încerci să salvezi lumea.
Aşa e. Fratele tău e destul de tare, nu-i aşa?
După ce mori pot să iau eu camera ta? A mea e mult prea mică şi...
- Pa-pa, Amy. - Charlie, um...
Vino înapoi teafăr, bine?
Haide, Charlie, trebuie să mergem. Charlie?
- Aici. - În regulă, Zeke.
Virgil.
Poţi s-o faci!
Ascultaţi, eu... orice s-ar întâmpla, vreau ca voi să ştiţi...
Hei omule, succes. Cu toate.
Da, grozav.
Doar, um...
Doar să aveţi grijă.
- Bine? - Bine.
Oamenii Momentului! Oamenii Momentului! Oamenii Momentului!
Măcar au nimerit numele.
Hai s-o facem, prieteni!
Oaa. Mişto.
Oaa! Cosmonauţi!
- Cred că am aterizat în Ţara Piticilor. - Mişto. Care-i treaba, Pitici?
De fapt suntem în parc, în cealaltă parte a oraşului.
De pe ce planetă aţi venit? De pe Neptun?
Mănâncă oamenii de pe Neptun macaroane? Iubesc macaroanele. Sunt macaroanele legume?
Şterge-o puştiule. Lucrăm aici.
Bine, am pus antena.
Încep secvenţa de inversare.
Haide.
Uaa! Taree!
Arată bine!
Rata de creştere e în scădere!
Polaritatea vortexului e în descreştere.
Stabilizare obţinută!
- Cred că am reuşit! - Ha!
Avem 20 de minute până vortexul atinge pământul.
Apoi putem sări înapoi.
Hei, băieţi.
- Azi e 3 Septembrie 2005. - Prima zi de liceu ca boboci.
- O, aceea e ziua.. - 'Incidentul'.
- Desigur!
Ziua în care modulul de acceleraţie cuantică
a interacţionat cu continuitatea timp-spaţiu! Cartul cu rachetă.
A legat gaura neagră din prezent cu momentul acesta.
- În câteva momente... - Tipule.
Nu o fă, Virgil.
Virg, nu!
Virg, haide!
Te gândeşti să opreşti ce se întâmplă acolo?
De ce nu? Nu asta fac Oamenii Momentului? Desfac greşelile?
Ei, am făcut o greşeală acolo.
Am o şansă să fiu cineva.
Bine, dar să ştii asta.
Ce s-a întâmplat acolo e faptul că am devenit prieteni.
În ziua aia cât am fost legaţi de statuia aia stupidă a Berbecului.
Ziua asta.
Ziua asta pe care o urăşti atât de mult pentru că ai fost făcut un pic de râs?
E ziua mea favorită.
Chiar dacă aş fi un tocilar, nu ar mai conta,
pentru că acum am avut un prieten adevărat.
Şi asta ar face totul bine.
Cred că în mare parte pentru totdeauna.
Ascultă... ascultă, Virg,
fă ce ai de făcut aici.
Şi dacă lucrurile nu vor mai fi la fel pe partea cealaltă...
...a fost o călătorie bună.
Hei băieţi, aşteptaţi! N-ar trebui să faci asta.
Pentru că am o idee mai bună.
Adică de ce să nu-i mânjim cu asta din cap până-n picioare?
Rataţii.
Nu! Nu! Rata de închidere a vortexului a intrat în superacceleraţie!
- Vrei să zici că... - Dacă aia atinge pământul,
Vom fi prinşi aici pe vecie.
- Şi Virgil? - Nu putem să ajungem la el
şi înapoi la vortex în timp util!
Charlie! Charlie, urcă!
Urcă, Charlie! Trebuie să mergem!
Haide!
Nu o să reuşim niciodată.
Suntem la o milă distanţă. Suntem blocaţi definitiv în trecut.
Omule, nu vrei să te întorci acolo.
Puşti îmbrânciţi de jucători de fotbal. E chiar urât.
Nu mai spune
Prima dată, mi-a părut rău pentru tipul tocilăros
...şi apoi am realizat, pentru ce are el nevoie e mine?
Şi-a dobândit un prieten de nădejde acolo.
Şi într-o bună zi va avea şi alţi prieteni buni.
Arde!
Ştii, hai să facem propriul nostru salut.
Putem să plecăm? Nu prea am chef să repet 3 ani de liceu.
- Corect. Scuze. - Bună idee! Hai, hai!
Centurile!
Atenţie!
Maşină!
- O, Dumnezeule! - Oaa, oaa!
- Ce faci?! - Adică?
Aia era Strada 14! Vortexul e înapoi pe-acolo.
O, greşeala mea.
- N-o să reuşim! - Nici o problemă.
- Oaa! - Da, cârligul!
- O, Dumnezeule! - Da!
Ţine mâinile pe volan!
- Hai, Virgil! - Hai sau nu o să mai ajungem!
Nu o să reuşim!
Oamenii Momentului sunt cei mai tari!
Unde-i carul meu cu rachetă?
Ce zi este?
Asta e. Fără călătorii în timp!
Bine, sus. Voi ar trebui să alergaţi.
Acum, nimeni nu stă pe terenul meu.
- Nu înţelegeţi! - Înţeleg prea mult!
Înţeleg că nu alergaţi. Aşa că mişcaţi! Haideţi!
Hai! Hai! Hai!
Începeţi alergatul! Mişcaţi, mişcaţi, mişcaţi!
Trebuie să-mi iau unul din costumele alea tari de alergat.
Un cauciuc fumegând?
În regulă, oameni buni, nu staţi pe hol. Mergeţi mai departe.
Hai!
O să pun o regulă privind îmbrăcămintea în acest loc!
Vezi, Steph, îmi trebuie ajutorul ei. Nu am idee ce ai spus.
Am spus:Prietenul meu e un mincinos ordinar.
- Haide, Steph. - Derek, încerc să învăţ.
Ştii ce? Asta e prima zi în care am călătorit în timp.
Ziua în care am încercat să câştigăm la loterie.
Oaa, mişto costume, proştilor.
Hei, Derek.
Distracţie plăcută cu Jocelyn.
Ce ar trebui să însemne asta?
O, nu ştiu. Cred că vă pricepeţi amândoi aşa de bine cu rujul,
aţi face o pereche perfectă.
Oricum o să fi întotdeauna un tocilar, Virgil.
Şi tu vei fii întotdeauna un nenorocit, Derek.
Să ai o viaţă plăcută.
- Doamnelor. - O, ce mai e nou, Cocoşelule?
- Oaa, arăţi ca un supererou. - Mersi, dovlecel.
Nu ai sărutat-o niciodată. Scenă din hol nu s-a întâmplat încă.
Oh, corect. Jeanette, îmi pare rău!
Eu doar... pot să-ţi explic.
Hei, e în regulă.
- O, Steph. - O, salut.
Nu m-ai văzut dinainte aici, nu?
Nu, şi um... ce-i cu costumul ciudat?
Oh, doar repetam o scenetă la şcoală
despre călătoria în timp şi, uh, m-a pus pe gânduri.
Dacă chiar te-ai putea întoarce în timp, ce aş schimba?
Costumul de schi?
I-aş spune lui Stephanie ceea ce simt cu adevărat despre ea.
Cred că e grozavă.
- Chiar? - Da.
Şi dacă aş putea eu să mă întorc în timp...
...cred că i-aş spune lui Virgil acelaşi lucru.
- Virgil! - Ce?
Charlie!
Ce înseamnă teleportare pentru tine?
Ceva mult mai tare decât călătoria în timp, o nouă paradigmă a transportului.
Încă avem proiectorul...
O să te sun.
- E ca şi călătoria în timp. - Nu, Charlie.
- Gaura neagră! - Vino după mine.
Stephanie, ascultă-mă! Vorbeşte cu el, el te place! O să-l placi şi tu pe el!
Gândeşte-te la preţul benzinei. Gândeşte-te la încălzirea globală.
Pot s-o recapăt pe Jeanette!
Bine, suntem aici. Care-i faza?
Ah, domnilor, pregătiţi-vă,
pentru că va fi invenţia cea mai mare...
din istoria omenirii.
Oaa. Ştiam că taco de creveţi sunt o idee rea.
Ai făcut un alt... A făcut un alt Charlie.
Da. am priceput.
Cât de tare poate fi?
- Nu sunt sigur că 'tare' e cuvântul. - 'Teribil'?
- Da. Ăsta era. - Gândeşte-te la posibilităţi.
Aplicaţiile practice? Ai o lecţie de vioară,
dar vrei să prinzi şi Judecătoarea Judy.
No problemo. Aici e soluţia.
- Sau ai putea doar să o înregistrezi. - Mmm.
Exemplu prost. Studiez Istorie avansată şi Fizică avansată în acelaşi semestru,
dar pentru un motiv oarecare sunt supraîncărcat,
şi nu am timp să studiez pentru ambele examene...
- Băieţi. - Ce faceţi?
- Zeke, Virgil. - Ăsta e braţul meu.
Ce faci? Nu ne poţi lăsa aici.
Măcar aveţi companie.
Şi echipa? Oamenii Momentului din nou în frunte!
- Îmi place asta. Ce-i cu echipa? - Puştiul ăla chiar iubeşte ştiinţa.
Da.
Hei, dă-te mai încolo. Vreau pretzel nubs.
Deci, ar trebui să mergem în gaura neagră să o închidem?
După câte îmi pot da seama, e singura cale.
Subtitrare şi adaptare: RegieLive www.RegieLive.ro
Coordonator: RegieLive (regielive.208)
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro