Ceea ce urmează să vedeţi se bazează pe fapte reale.
Când eram mică, oamenii nu prea vorbeau despre miracole.
Nu sunt sigură că înţelegeam ce erau sau dacă credeam în ele.
Miracles From Heaven
Un miracol este definit
ca ceva inexplicabil prin legile naturale sau ştiinţifice.
Dar cum să-l explici?
Cum are loc?
Cine sau ce este în spatele lui?
Kevin, Adelynn, Annabel, haideţi!
Kevin! Abbie!
- Dumnezeule. Asta este foarte amuzant! - Aşteaptă.
Aşteaptă. Bine, e rândul meu.
- Bine, bine. - Vreau să fie rândul meu acum.
Eu nu m-am rostogolit deloc.
- O să ameţeşti. - Tu eşti o ameţită.
Ei bine, Adelynn, nu este bine pentru o fetiţă de şase ani.
Creierul tău este încă în formare.
E nasol să ai şase ani.
Ai grijă ce vorbeşti, Adelynn.
Şti, poţi să ajungi în iad dacă înjuri.
Nu o să mă duc în iad.
Iadul este în California.
- Cine ţi-a spus asta, Adelynn? - Liz Johnson, de la şcoală.
Ea e cea a căror părinţi cred că Disneyland-ul este opera lui Satan?
- Ea este. - Ei bine...
nimeni de aici nu o să ajungă în iad.
Decât dacă vă murdăriţi hainele.
De câte ori v-am spus să nu vă jucaţi afară
în rochiile de duminică?
- Vino aici. - Îmi pare rău, mamă.
- Este în regulă.
O să mă prefac că nu sunteţi ale mele.
Hei, Kevin!
Trebuie să-ţi spun şi ţie să nu te joci afară înainte de biserică?
Devin agitate când le e foame, iubito, ştii asta.
Da.
- Ia-mi pulovărul, bine, scumpo? - Bine.
Mai sunt 15 minute, iubitule. O să întârziem.
Linişteşte-te, iubito, o să ajungem.
- Trebuie să te schimbi. - Nu-ţi face griji pentru asta, iubito.
Am totul sub control.
Ei bine, nu este duminica în care se merge fără tricou la biserică.
Haideţi, fetelor. Abbie, Adelynn, Anna, să mergem!
Urcaţi-vă în camionetă. Mama voastră este stresată.
Eşti frumuşică.
Mulţumesc, tată.
- Haide. - Au moştenit asta de la mama lor.
Te rog...
Aşadar, arăt chipeş?
Sau poate seducător?
Puneţi-vă centurile, fetelor. Haideţi.
Nimic, serios?
În regulă. Un public greu de satisfăcut.
Hei!
Începem!
Dumnezeule, alerg după inima Ta
Alerg după inima Ta.
Până când sunt un suflet în flăcări.
Dumnezeule, tânjesc căile Tale
Aştept ziua.
Ajutaţi-mă.
Până când sunt un suflet în flăcări.
Ei bine, sunt un suflet în flăcări.
Alerg, Dumnezeule, Alerg.
Şi vreau să fiu, vreau să fiu.
Ce zici să cântăm de data asta? Haide.
Un suflet în flăcări.
Dumnezeule, lasă-mă să fiu Sufletul Tău în flăcări.
Haideţi, ajutaţi-ne, cântaţi acum.
Suflet în flăcări.
Aplauze pentru Mac şi formaţia!
Da. Asta este fantastic.
Există o zicală: "Fără durere nu există câştig."
Şi, desigur, se referă la definirea trupurilor noastre.
Dar acelaşi principiu poate fi aplicat
definirii caracterului nostru şi aprofundării vieţii noastre spirituale.
Aşa că, atunci când drumul devine dificil,
când vine furtuna,
pot să fac câteva lucruri ca să mă protejez.
Ştiţi, aş putea să-mi iau o cască frumoasă.
Şi poate am putea să ne găsim o umbrelă.
Era acolo din întâmplare.
Acum că este deschisă... mai bine ne-am asigura
şi că ratele poliţei de asigurare sunt plătite.
Aşadar, putem lua o umbrelă,
putem lua o cască, şi ne putem face asigurare.
Dar este un lucru de care avem nevoie şi care nu poate fi văzut,
şi nu poate fi cumpărat.
Şi asta este credinţă.
Da. Amin.
Credinţa este cu adevărat singurul adăpost adevărat.
Amin.
Omule, asta miroase foarte bine.
Toată lumea, vreau să mulţumesc familiei Beam
că şi-au deschis casa pentru picnicul nostru lunar.
Eşti foarte bună.
Amintiţi-vă,
înscrierile pentru excursia la acvariul din Dallas se fac săptămâna asta.
- Nu săptămâna următoare, săptămâna asta. - Da, vreau să merg.
- Da, o să mergem. - Şi în cele din urmă, oricine
are un animal sau care are un prieten cu un animal,
sau un membru al familiei cu un animal, sau dacă tu eşti un animal,
sau soţul pe care vrei să-l dai afară din casă
poate pentru puţin timp pentru...
ştiţi, nişte aer condiţionat şi un castron cu apă,
aduceţi-le să le vadă fratele nostru Kevin Beam...
- Da, Kevin! - Care tocmai şi-a deschis cea mai mare
clinică veterinară din Texas. Bine?
Trimiteţi-i pe toţi! Trimiteţi-i pe toţi cu animalele lor.
- Mulţumesc. - O să ne rugăm pentru voi.
O să ne rugăm pentru voi toţi.
Nici măcar nu vreau să ştiu cât aţi plătit pentru asta.
Mai mult decât vreau să mă gândesc.
Am vândut toate bunurile din casa asta ca el să poată deschidă clinica.
Christy.
Toate bunurile.
Ai fost de acord cu asta?
Vezi tu... nu.
Eu nu l-aş putea lăsa pe Travis să facă asta. Nu aş mai putea dormi noaptea.
Foarte bine pentru tine. Foarte bine pentru tine că faci asta.
Vrei să împărtăşeşti vreo rugăciune?
Am 13 ani, mamă.
Ştiu, eşti aproape un adult.
- Bine. - Bine.
M-am rugat să intru în echipa all-star Fort Worth.
Pentru că sunt a doua cu cele mai multe goluri marcate din echipă,
aşa că, ştii, cred că merit cel puţin să fiu testată.
Sunt de partea ta.
Hei, glumeaţo.
- Bună. - E ora de culcare.
Ţi-ai spus rugăciunile?
Împărtăşeşte una.
Să pot să fiu mai în vârstă decât Abbie şi Anna.
Şi m-am rugat să-mi schimbaţi numele în Taylor.
Ei bine, mă întreb dacă o să ţi se îndeplinească asta.
Haide, mamă.
Te iubesc, Adelynn.
M-am rugat ca afacerea tatei să meargă bine.
Şi m-am rugat să poată aduce acasă mai mulţi câini care nu au casă.
Poţi să anulezi partea asta?
Avem suficienţi câini, Anna.
Prea târziu. Am trimis deja rugăciunea.
Prin poşta rapidă.
Hei, îţi place asta?
- Foarte mult. - Şi mie.
Cred că o să-mi petrec mult timp acolo,
să savurez baghete şi espresso proaspăt măcinat.
Hei, să facem asta împreună.
Excursia la Paris ar fi una bună mamă-fiică.
Contează pe mine. Mi-ar plăcea mult.
Te iubesc, Anna.
Şi eu te iubesc.
Somn uşor, gărgăriţo.
Bine, noapte bună.
Noapte bună.
Bine, scumpo.
Este în regulă, e în regulă.
Scumpo.
Dumnezeule.
Puiul meu.
Scumpo...
Crezi că din cauza grătarului?
Cu toţii am mâncat aceleaşi lucruri.
Ştii, poate ar trebui să o duci la dr. Sponder dimineaţă.
- Bine? - Sunt bine.
Aşa.
Ai grijă unde păşeşti.
Trebuie să mă simt bine pentru excursia la acvariu.
O să te simţi bine, scumpo.
Bine.
Să te duc în pat.
O să stau cu tine.
Hei.
De ce eşti încă trează?
E vorba despre Anna?
Anna o să fie în regulă.
Probabil este doar un microb.
Doctorul o să ne dea ceva pentru asta.
Mă simt doar îngrijorată.
Pentru ce?
Pentru totul. Copiii, casa, afacerea ta.
Copiii? Haide, copiii sunt în regulă.
Ei bine, afacerea mea o să meargă.
Iubitule, spui asta de parcă este ceva sigur.
Ar putea dura ceva timp,
dar o să fie bine.
O să fie bine.
Este o viaţă bună, Christy Beam.
Este o viaţă...
Este o viaţă bună, Kevin Beam.
Sper că gastroenterologul să poată afla cauza.
L-am verificat pe internet.
Ar trebui să fie unul dintre cei mai buni din Fort Worth.
Ei bine, în regulă. Ar fi bine să fie.
E al treilea doctor la care mergem.
Vreau să aflăm despre ce este vorba.
Ce-ţi face cartea, gărgăriţo?
Ei bine, totul arată în regulă.
- Da? - Da, m-am uitat
pe fişa ei şi pe notările doctorului Sponder,
iar radiografiile nu arată nimic.
Dr. Dorsi, o doare în continuu.
Adică, fetiţa asta vomită de săptămâni de zile.
Nu păstrează deloc mâncarea.
Are burtica umflată
şi ia... xifaxan, ia augmentin...
- Patru antibiotice diferite. - Uite, uite, din cauza aia
elimin orice infecţie bacteriană.
Nu cred că este virotic.
Dnă Beam, cred că fiica ta este intolerantă la lactoză.
Ce?
- Crezi că e intolerantă la lactoză? - Christy.
- Adică... alergică la lapte? - Dnă Beam.
Având în vedere prin câte aţi trecut, cred că astea sunt nişte veşti bune. Nu?
Asta este uşor de tratat.
Nu poate să mănânce pizza?
Nu doar pizza, scumpo.
Nu poate mânca nimic cu lapte.
- Poate mânca pizza fără brânză. - Cine ar vrea asta?
Ei bine... dacă Anna nu poate să mănânce pizza, nici eu nu o să mănânc.
Ei bine, Abbie, asta este o idee grozavă.
Mă alătur.
Şi eu.
Niciodată?
Nu o să mai mâncăm pizza niciodată?
Ei bine, până când se însănătoşeşte Anna.
Ei bine, eu sunt în creştere.
- Răspuns greşit, geniule. - Abbie.
Este în regulă, Adelynn.
Ai doar şase ani. Nicio presiune.
În regulă, şi eu.
- Uită-te la asta. - Da, asta a fost dificil.
Aplauze pentru tine, gărgăriţo.
Bine, să te însănătoşeşti curând, scumpo.
Mami.
Mami?
Mami!
Mami.
Kevin!
Mami!
Vin!
- Vin, scumpo, vin. - Mami.
Vin.
- Nu, Anna. - Mami, doare!
Nu. Kevin.
Vin. Ce este?
- Vino aici, scumpo. Nu. - Mami, doare!
- Ce este? - Doare, mami!
- Cred că trebuie să o ducem la spital. - Doare!
- O sun pe Emmy să vină aici. - Este în regulă, puiule.
O să o sun pe Emmy. O să te ducem la doctor.
Aşteaptă, aşteaptă. Bine.
Aşa. În regulă.
Este în regulă, scumpo. Este în regulă.
Haide. Bine. Bine.
- Bine. - Doare.
Deschide portiera, iubito.
Aşa.
O să fii în regulă.
- Hei. - Hei. Cum se simte?
- Ştiu. Ştiu, scumpo. - Mulţumesc foarte mult.
- Dumnezeule... - Mulţumesc.
Şi tu ai face asta petnru mine.
- Bine, bine. Pleacă, pleacă, pleacă. - Mulţumesc mult, prietena mea.
Vine mami.
Lasă-mă să intru, scumpo.
Bine.
Ce avem aici?
- Bărbat de 36 de ani... - Rezistă.
- Ce avem? - Dureri pectorale.
2201. 2201, te rog.
Mulţumesc.
Vin într-un minut la dumneavoastră.
Bună.
Până atunci era oarbă, dar au învăţat-o să facă şi aşa,
aşa că Mary avea patul alăturat. Aveau...
Nu mai durează mult.
Bine.
Mamă, tată, vă puteţi linişti. Este bine.
I-am scăzut febra şi începe să răspundă
la medicamentul anti greaţă pe care i l-am dat.
- Puteţi să o luaţi acasă. - Aşteaptă.
Medicamente anti greaţă, dar pentru ce?
Ei bine, cred că este doar un caz sever de reflux gastroesofagian.
Nu este. Nu, nu este.
I-am examinat gâtul şi este foarte congestionat, dar în afară de asta...
- Totul este în regulă. - Stai puţin.
- Nu este totul în regulă, doctore. - Bine.
Poate putem purta afară această conversaţie.
Putem face asta.
Doctore, este a patra oară când venim aici.
Asta nu este reflux gastroesofagian.
Are gâtul congestionat pentru că vomită de săptămâni de zile.
Ei bine, mamă, eu sunt doctorul şi ăsta este diagnosticul meu.
Aşa că, dacă vreţi să mă scuzaţi, trebuie să văd şi alţi pacienţi.
Scuză-mă, asta nu este reflux gastroesofagian.
Nu este intolerantă la lactoză.
Este ceva în neregulă cu fetiţa noastră.
Dna Beam, trebuie să te calmezi.
Nu, tu să te calmezi!
Găseşte-mi alt doctor şi fă alte analize!
Nu plec din spitalul ăsta până când nu ştiu ce este în neregulă cu fiica mea!
Bine.
Ascultă, să ne asigurăm că este în regulă.
Dle şi dna Beam... el este dr. Burgi.
Este şeful pediatriei din spitalul nostru.
Dr. O'Neil la sala de urgenţe, vă rog.
Dr. O'Neil la sala de urgenţe.
Aşadar, am făcut o serie de radiografii şi sonograme
şi îmi pare rău să vă spun
că se pare că există o obstrucţie abdominală de 100%.
Ce este asta?
O parte dintre... intestinele ei sunt răsucite.
Vă rog.
Aşa că, pot să vă spun, în mod empatic,
că dacă nu eliberăm acea obstrucţie chiar acum,
fiica voastră o să moară.
Trebuie să o luăm chiar acum.
Îmi pare rău.
- Bine, să mergem. - Îmi pare foarte rău.
Îmi pare rău.
Bine.
Presiunea arterială 110/70.
Bine, toate fluidele sunt pregătite.
- Poţi să verifici absorbţia? - Sigur. Absorbţia este bună.
Vrei să-mi aduci Tegaderm, te rog?
Aşteaptă.
Dle Beam, poţi să te dai în spate?
Bine. Mulţumesc.
Bine.
Trebuie să introducem acest furtun prin nasul lui Annabel,
până în stomacul ei şi să începem absorbţia, bine?
Aşa că, dnă Beam, dă-te te rog în spate.
- Mami. - Dle Beam, dacă poţi să vii
să o ţii jos şi să o ajuţi să rămână liniştită,
asta va uşura procesul, bine?
Dle, este imperativ să facem asta acum, bine?
Bine. Bine. Bine.
Înainte să-i dăm anestezicul, în regulă?
- Eu sunt. - În regulă, scumpo, să începem.
Sunt chiar aici cu tine, bine?
Iubito, o să fie în regulă.
Asta o să te facă...
O să te facă să te simţi mai bine, în regulă?
Bine, nu fi speriată, da?
- Trebuie să înghiţi, scumpo. - Tati!
- Tati, doare! - Trebuie să înghiţi, scumpo.
- Iubito. - Aşa. Aşa.
Iubito, este în regulă. O să te facă să te simţi mai bine, da?
În regulă, în regulă. Bine, în regulă.
- O să te facă să te simţi mai bine. - Am terminat.
Am terminat.
Ce pasăre se transformă în alte păsări?
- Cea mică albastră. - Cea albastră.
Vorbeşti despre cea care lansează...
- Da. - Şi dai click şi iese copacul?
- Bine. - Da, aia mică.
La ce nivel eşti?
Chirp Valley.
Sunt blocat în acest King Pig Boss de ceva vreme.
Asta nu este foarte bine, pastore Scott.
- Nu. - Dl şi dna Beam.
Dl şi dna Beam.
Bună.
Ne rugăm pentru voi.
Dă-mi mâinile, micuţo.
Tatăl nostru din ceruri, ne rugăm pentru sănătatea
Annei Beam şi a întregii familii Beam, în special a acestor două...
Aşadar, Anna este în regulă.
Se reface.
Dar ceea ce am găsit nu este deloc bine.
Erau şi alte obstrucţii în intestinul mic
care au necesitat disecţii extinse ca să le eliberez.
Le-ai... le-ai eliberat, nu-i aşa?
Da. Da.
Dar?
Din păcate, mă tem
că se pare că Annabel are o problemă de motilitate intestinală severă.
Eşti sigur?
Da.
Ce este asta, Kevin?
Este atunci când...
Corpul ei nu poate procesa mâncarea.
Deoarece...
Intestinele nu pot funcţiona corect,
ceea ce mănâncă şi bea are tendinţa să rămână acolo.
Dar va fi în regulă acum, nu-i aşa?
Adică, este bolnavă, dar se va însănătoşi, nu-i aşa?
Nu există leac, nu-i aşa?
Îmi pare rău să spun că în prezent nu există.
Aşadar, este limitată la hrănirea artificială?
Pe termen scurt.
În cele din urmă, o să aibă nevoie de un tub de gastrostomie,
care nu are întotdeauna succes pe termen lung.
Am vorbit cu colegii mei
şi există un specialist, Samuel Nurko.
Este cel mai mare expert de motilitate din întreaga ţară.
Este un pediatru din Mexic care s-a stabilit lângă Boston.
El ar putea să vă ajute.
Ştiţi, nu vreau să vă dau speranţe false.
Dar vin oamenii din întreaga lume la el, aşa că...
Scuzaţi-mă.
Îmi pare foarte rău.
Mulţumesc.
Tramadol, gabapentin, glucosamine.
Bună, scumpo.
Ai apă, Anna?
Poftim.
Să vedem cum a fost astăzi micul dejun.
Bine.
Ei bine, trebuie să fi fost bun. E terminat.
Ţi-ai făcut tema?
- Părea dificilă. A fost bine? - Grozav.
Nu.
Mie mi s-a părut foarte dificilă.
- Îţi spun asta. - Serios?
- Eu mi-am făcut tema. - Pariez că ţie ţi-a fost uşor.
Iubito.
Mami.
- Aproape gata, aproape gata. - Doare, mami.
Ştiu, scumpo. Ştiu.
Ai reuşit.
Bine, să te îmbrac.
Bravo, fetiţo.
Poftim, scumpo.
Drăguţ.
- Toţi sunt aşa. - Nu-ţi face griji, iubito.
O să te duc la cumpărături.
Dar pentru astăzi...
Pentru acum, să-i încercăm pe ăştia.
În regulă.
De ce crezi că nu m-a vindecat Dumnezeu?
Sunt multe lucruri pe care nu le ştiu.
Dar ştiu că Dumnezeu te iubeşte.
Hei, Anna.
Hei.
Îmi pare rău că ai pierdut excursia la acvariu.
Da, şi mie.
Hei, unde te duci?
Nu ştiu.
- La bibliotecă. - Vin cu tine.
Serios?
Desigur. Îmi place la bibliotecă.
Biroul dr. Nurko.
Bună ziua, sunt Christy Beam din Burleson, Texas şi sun din nou.
Am sunat să mă asigur că dr. Nurko a primit scrisoarea mea.
Dnă Beam, aşa cum v-am asigurat şi ultima dată când aţi sunat,
facem tot ce putem, dar dr. Nurko primeşte multe scrisori.
Sunt sigură de asta,
dar sunt caracteristici ale bolii Annei pe care cred că o să le găsească...
Nu cred că o să am ocazia
să-l întreb astăzi de scrisoare.
Bine, atunci o să sun din nou mâine.
Mulţumesc foarte mult.
La revedere.
Spitalul Fort Worth.
Bună, cu biroul dr. Burgi, te rog.
Sunt dr. Burgi.
Bună, dr. Burgi, sunt Christy Beam. Am vrut doar să mă asigur.
Ai vorbit cu dr. Nurko?
Mă întreb de ce nu am veşti de la el.
Au trecut săptămâni de zile.
Ştiu.
Ei bine, vreau să ştii că l-am sunat de trei ori,
şi... sunteţi pe lista de aşteptare.
Am verificat zilele trecute. Sunteţi în continuare pe listă.
Ştii, programul lui se eliberează...
când oamenii nu mai au nevoie de tratamentul său.
Aşadar, vrei să spui când sunt vindecaţi?
Nu.
Nu, nu vreau să spun asta.
Aşadar, trebuie să aştept să moară cineva
şi să mă rog ca Anna să nu moară înainte?
Eşti acolo?
Mă auzi măcar?
Pentru că eu nu te aud.
Bună, tati.
Hei, pitico.
Hei, păpuşă.
Ţi-am adus ceva
ca să-ţi însenineze ziua.
- Este foarte scump. - Nu-i aşa?
- Dumnezeule. - Este un terrier Yorkie.
- Numele lui este Napoleon. - Este adorabil.
Este francez.
- "Bonjour." - Nu-i aşa că e drăguţ? "Oui, oui, oui".
Scumpo...
Stăpânii lui nu s-au mai întors după el.
- Este ciudat. - Dumnezeule.
- Uită-te la feţişoara lui! - Serios?
Pentru că pare a fi de rasă, probabil de la o canisă.
Vezi, mamă?
Poşta rapidă.
- Bună. - E foarte drăguţ.
Foarte drăguţ.
Nu mă mai pune în situaţia asta.
Este ceva în neregulă că încerc să o fac să se simtă bine?
Ştii, să-i dau ceva la care abia aşteaptă
să vină de la şcoală
în loc să stea pe canapeaua aia zi după zi?
Ei bine, acum avem cinci câini.
Cinci. Nu avem un cont de economii...
- Dar avem cinci câini. - Nu-mi pasă nici dacă avem 50 de câini.
Ei bine, mie îmi pasă.
Eu sunt cea care are grijă de ei.
Acum probabil că nu e momentul ca să îmi dai ceva de făcut în plus.
Încerc doar să o înveselesc.
Şi eu nu?
Avem nevoie de o soluţie, Kevin. Avem nevoie de ea acum.
Da. Şi o să o avem.
Cum?
Nepierzându-ne credinţa.
Serios?
Cum ajută asta până acum?
Noapte bună, iubitule.
Dacă nu sunt mulţumit într-o anume situaţie,
trebuie să mă întreb,
şi poate aţi vrea să vă întrebaţi şi voi asta:
"Ce fac sau ce nu fac
de a creat asta?"
"Am păcătuit?"
"Mi-am pierdut calea?"
"Şi dacă da, am nevoie să mă îmbărbătez şi să revin la calea mea."
- Un mesaj grozav. - Continuaţi să vă întrebaţi asta.
Mă bucur că te-am văzut.
Mulţumesc foarte mult. Mulţumesc din nou.
Mă bucur că mama ta se simte mai bine.
Ţi-ai uitat pulovărul?
- Da. - Sunt sigur că este...
- Mă duc să-l iau. - Ei bine, acum sau niciodată.
Mă întorc imediat. Mă bucur să te văd.
În regulă. Lasă-mă să mă gândesc la ceva.
- Să facem asta. - Christy, hei.
Bună.
Cum se mai simte fetiţa ta?
- Pa. - Are zile bune şi zile rele.
- Da. - Christy, noi vrem
să ştii că ne rugăm pentru Annabel.
Mulţumesc.
- Mulţumesc. - Asta durează de ceva vreme.
Ei bine, de mai mult timp decât îţi poţi imagina.
Ei bine, de vreme ce nu s-a vindecat,
ar putea fi un moment bun pentru tine şi pentru Kevin
să vă puneţi nişte întrebări dificile.
Nu înţeleg.
Scumpo, Anna nu este sănătoasă şi ar trebui să fie.
Păcatele cuiva îi împiedica vindecarea.
Fie ale tale, fie ale lui Kevin,
sau poate chiar ale Annei.
Scuzaţi-mă.
- Christy. - Christy, nu cred că ai înţeles.
Scuzaţi-mă.
- Christy. - Cred că ne-ai înţeles greşit.
Nu o să permit asta. Nu o să permit asta.
- Uite, nu poţi... - Nu o să îi sun.
- Nu, nu poţi, nu poţi, nu poţi. - O să...
Nu vreau ca fetele să ştie că ne certăm în legătură cu cei de la biserică.
De ce ţipă mami la vaci?
Lasă-mă să-ţi spun ceva.
Cred că se ceartă în legătură cu mine.
Dar de ce?
Exact cum a spus pastorul Scott, trebuie să te uiţi în interiorul tău...
Ei bine, pentru că atunci când cineva drag se îmbolnăveşte,
asta provoacă stres.
Pot să trec peste faptul că ei cred că e vina ta sau a mea,
dar nimeni nu poate spune că asta este vina Annei!
Bine. Iubito, linişteşte-te.
Bine, doar pentru că suntem cu toţii în aceeaşi biserică,
asta nu înseamnă că o să ne vedem întotdeauna.
Trebuie să treci peste asta.
O să fie în regulă.
Nu o să fie în regulă! Nu mai spune asta!
Nimic nu este în regulă!
Şi până când nu o să fie, nu o să mă mai întorc la biserica aia.
Unde te duci?
Mă duc cu Anna la cumpărături să văd dacă îi pot găsi nişte haine
care să facă şcoala mai uşor de suportat!
Haideţi! Fetelor, să mergem.
w.w.w.s.u.b.t.i.t.r.a.r.i.n.o.i.r.o
Eşti în regulă?
M-am rugat ca Anna să se facă bine
ca să putem juca fotbal aşa cum o făceam.
Îmi place rugăciunea asta.
O să moară Anna?
O recentă scrisoare deschisă spunea că schimbarea climatului e, citez "nevalidă"...
Hei.
Poţi să le iei mâine de la şcoală pe Abbie şi Adelynn?
Cred că da. De ce?
Mă duc cu Anna la Boston.
Bine...
Bine, dar nu avem programare încă.
Este pe moarte, Kevin.
Pot să-mi dau seama de asta.
Iubito, şi eu sunt speriat, bine? Dar nu poţi
să te duci cu ea la Boston fără programare.
Ba da, pot.
Doamnelor şi domnilor,
vă vorbeşte căpitanul din cabină.
Zborul nostru spre Boston de astăzi va dura aproximativ trei ore şi jumătate,
aşa că vă rog să staţi pe scaune şi să vă relaxaţi.
Mulţumesc.
Mulţumesc, dle.
Bine.
Ţi-am adus cartea.
Poftim.
- Bună. - Bună.
La ce doctor aţi venit?
Dr. Sam Nurko.
Şi la ce oră aveţi programare?
Ei bine, nu am programare.
Fiica mea este Annabel Beam.
Ea este, cea de acolo.
Eu sunt Christy Beam.
Probabil că v-am sunat de 100 de ori.
Au sunat doctorii Annei, au scris scrisori.
Suntem din Texas.
Îmi pare rău, dnă.
Doctorul nu vă poate primi fără programare.
Tu ai copii?
Pentru că dacă ai, o să înţelegi de ce am zburat până aici
fără programare.
Dr. Nurko este disponibil?
Îmi pare rău, dnă, dar are o listă de aşteptare de nouă luni.
Ştiu. Suntem pe ea.
Poftim.
Totul este chiar aici...
cât de bolnavă este Anna.
Îşi începe ziua cu Align/Culturelle pentru ajutarea imunităţii digestive.
La ora 9:00 A.M., ia rifaximin,
un antibiotic pentru controlul înmulţirii bacteriilor din tractul gastrointestinal.
Ia hyoscyamine pentru spasme intestinale.
La ora 12:30, are nevoie de gabapentin pentru...
Pentru a-i regulariza nervii intestinali,
şi în ultima vreme nu poate rezista mai mult de trei-patru ore fără tramadol.
Întotdeauna are dureri.
Îmi pare foarte rău.
Trebuie să văd ce fac ceilalţi pacienţi.
Zach. Zach o să...
Pa.
Va fi bucuros să-ţi explice politica noastră în ce priveşte pacienţii...
Uite, Anna întotdeauna a jucat fotbal.
Când era mică, obişnuiam să-i spunem "Maimuţica".
Pentru că întotdeauna se caţăra peste tot.
Îmi pare rău.
Apoi într-o zi s-a îmbolnăvit.
Brusc, pur şi simplu s-a îmbolnăvit.
Şi nimeni nu ştia care este cauza.
Mi-au spus: "Are intoleranţă la lactoză."
"Are reflux gastroesofagian."
"Este o infecţie."
Iar eu ştiam că nu era asta. Sunt mama ei.
Şi am ştiut că era ceva mai grav.
Nu cred că Anna mai poate aştepta prea mult.
Îmi pare foarte rău.
Vreau să te ajut, cu adevărat,
dar am slujba asta de doar două săptămâni şi am nevoie de ea.
Eu fac doar ce mi s-a spus.
Desigur.
Desigur, îmi pare rău.
Eu încerc doar să-mi ajut fetiţa.
- Îmi pare rău. - Dacă o să apară un loc liber...
- O să te anunţ. - Scuză-mă.
Îmi pare foarte rău.
Haide.
Eşti în regulă, mamă?
Da, puiule.
Trebuie să mănânci, mamă.
Nu poţi să te laşi să faci deficienţă de fier.
Nu-ţi face griji pentru mine.
Uite, ia astea.
- Dumnezeule. Grozav. - Este în regulă.
Ziua asta devine din ce în ce mai bună, nu?
Mulţumesc, dle.
Mă ocup eu de masa asta.
Eşti invitata mea, Maiestatea Voastră.
Nu, mă descurc, mă descurc.
- Nu-ţi face griji pentru asta. - Bine.
- Totul este în regulă. - Mulţumesc.
Îmi pare rău.
Pentru ce? Pentru că eşti om?
Nu-l băga în seamă pe el.
Nu are copii şi nu are personalitate.
Ştii, când ai copii, se face mizerie.
Am trei.
Vezi? Aşadar, ştii.
Fie te descurci cu asta, fie te copleşeşte.
Dacă te copleşeşte, devii plat.
Aşadar, de unde sunteţi? Ce căutaţi aici?
Ei bine, suntem din Burleson, Texas,
şi încercăm să vedem un doctor de la spitalul de copii.
Ei bine, Bostonul este unul dintre cele mai grozave oraşe pe care le ştiu.
Adică, dacă mă întrebaţi pe mine, este cel mai grozav oraş din ţară.
Dar e posibil să nu fiu obiectivă, pentru că locuiesc aici.
Adică, sunt aici.
Desigur că e cel mai grozav oraş.
Dar, nu, este un oraş superb.
- Aşadar... da. - Ei bine, grozav.
Ei bine, poate ar trebui să încercăm să vizităm oraşul cât suntem aici,
dacă o să avem timp.
Da. Da.
Ştiţi...
Sunt liberă mâine.
Adică, aş putea să fiu ghidul vostru.
Ţi-ar plăcea să vezi oraşul?
- Da. - Ştii ceva?
Nu putem. Nu putem.
Nu avem timp, iubito.
Nu ştiu care o să fie programul şi...
- Dar, mamă, chiar vreau să-l văd. - Este...
- Ei bine, noi doar... - Mamă, te rog.
Sperăm doar să ne sune doctorul ăsta.
- Mamă, te rog. - Sigur, sigur.
- Ai telefon mobil, nu-i aşa? - Ei bine...
- Oricum, am eu un telefon mobil. - Am...
Desigur că am telefon mobil.
Nu trebuie să mergem departe. Adică, aş putea...
Aş putea să vă arăt câteva locuri grozave.
Ei bine, trebuie să pot ajunge imediat aici...
- Dacă ne sună şi ne spun... - Sunt o şoferiţă rapidă.
- Ar trebui să mă vezi cum conduc. - Mamă, te rog.
Te rog.
Vrei să mergi, iubito?
Da.
În regulă.
Bine.
Atunci, mergem.
Eu sunt Angela Bradford.
Eu sunt Anna. Ea este mama mea, Christy.
- Mă bucur să te cunosc. - Mă bucur să te cunosc.
Angela, ştii, ce zici să laşi clienţii în pace
şi să ne ajuţi pe noi restul care chiar lucrăm aici?
Ele sunt acum noile mele prietene.
Ele sunt Anna şi Christy.
- Bine aţi venit. - Şi or să-mi dea un bacşiş uriaş
peste câteva minute.
- Glumesc doar. - Sunt sigur că nu vor...
- Ca tu să-ţi pierzi slujba. - În regulă.
Trebuie să mă ocup de clienţi.
Vorbim peste puţin timp. O să mă întorc.
- Bine. - Pa.
Pa.
Părea amabilă.
Poate a intervenit ceva.
Ce vrei să spui?
Ei bine, poate a trebuit să lucreze, poate a uitat că are întâlnire.
Nu o cunoaştem.
Ştii? Lucrurile astea se mai întâmplă.
Aşadar, sunteţi gata să vă distraţi?
Angela.
Bună.
Hei, scumpo.
Mă gândeam... ce-ar fi să începem la acvariu?
Dumnezeule.
Am spus ceva greşit?
- Nu. - Nu.
Ei bine, haideţi!
Poate ar trebui să căutăm o trecere de pietoni.
Sau să aşteptăm...
- Să se rărească traficul. - Este rărit.
Hei!
- Ai grijă! - Dă-te din drum, doamnă!
Fă-ţi rost de o viaţă!
Ce este în neregulă cu tine? Îmi pare rău.
Este devreme şi încerc să mă las de fumat.
Ce facem?
Urcaţi.
V-am spus, sunt ghidul vostru personal.
Este grozav.
Lasă-mă să te ajut, scumpo.
Ştii, am putea să ne întâlnim acolo.
- Am putea... - Nu, vă duc eu.
Am putea merge cu toţii cu taxiul sau cu autobuzele...
Aşa.
După tine, frumoaso.
Am câştigat pubela asta de gunoi la partajul divorţului.
O să-mi cumpăr una nouă imediat cum îmi iau permisul.
Stai puţin. Îmi pare rău.
Nu ai permis de conducere?
Consilier financiar aprobat.
O să devin un consilier financiar cu permis.
- Desigur că am permis de conducere. - Îmi pare rău.
Ei bine, o să trec pe bancheta din spate.
Ştii, am vrut să iau aia de acolo.
Aşa că, ce-ar fi să stăm trei în faţă?
Trei în faţă.
- Trei în faţă. - Trei în faţă.
În regulă, să facem asta.
În regulă, mulţumesc, dnă.
- Bine. Acum plecăm. - Asta se închide?
Aşa.
Ce ar spune tatăl tău?
Pune-ţi centura de siguranţă, Anna.
În regulă.
Hei. Hei, hei!
Pornim.
Asta este Prud.
- Faimosul Prudential Center. - Ce?
- Da. - Este foarte mare.
Asta este foarte important. Concentraţi-vă.
Parcul Fenway.
Ăla de acolo este un hidrant în caz de incendiu.
Nu este nimic faimos la asta.
Ăsta este faimosul Beacon Hill.
Este unul dintre cele mai bogate cartiere din întreg oraşul,
şi este căminul pentru iubitul meu scump,
Tom Brady.
- Chiar locuieşte acolo? - Da.
Hei, iubitule!
Dumnezeule.
Uitaţi-vă la peştele ăla.
Dumnezeule!
Este foarte mare.
Uitaţi-vă la asta.
- Dumnezeule. - Ce este...
Uite cât de drăguţi sunt.
Ar fi şi mai drăguţi cu nişte orez şi nişte sos de soia.
Angela, aici sunt peşti!
Eşti groaznică.
Glumesc doar.
- În realitate i-aş prăji cu... - Dumnezeule...
Eu doar...
Alo?
Pot să vorbesc cu Christy Beam, vă rog?
Da, eu sunt.
Sun din partea biroului dr. Nurko.
Tocmai avem liberă o programare mâine dimineaţă la ora 7:00 A.M.
Puteţi să veniţi?
Da.
Da, dnă.
Atunci ne vedem mâine.
Mulţumesc.
Excelent. Bine.
Aşa.
Anna, vreau să te relaxezi, să respiri profund şi să nu te mişti.
Hei, e cineva acolo?
Acum să-ţi ascult gândurile.
Serios?
Bine, întinde-te.
Aşadar, spune-mi,
preferi să ţi se spună Anna sau Annabel?
Ei bine, prietenele mele îmi spun Anna. Annabel este prea formal.
Da, înţeleg.
Numele meu real este Nurkobel, dar eu prefer Nurko.
De ce porţi o cravată Elmo?
Am pierdut un pariu cu el.
Dacă aş fi câştigat eu, el ar fi purtat acum o cravată cu dr. Nurko.
Şi când poţi să o scoţi?
Atunci când se face bine următorul meu pacient.
Aşa că, fă-mi un serviciu, fă-te bine rapid,
pentru că soţia mea se preface că nu mă cunoaşte când o port.
În continuare, aş vrea să fac
un test al motilităţii şi o endoscopie.
Vreau să pun o cameră înăuntru şi să privesc.
Bine.
- O să doară? - Absolut deloc.
Tu o să dormi.
Te rog.
Din nou, fotografie, te rog.
- Acolo. - S-a făcut.
Pulsul este 73.
Se menţine constant la 115/74.
Dnă Beam, nu am crezut istoricul ei medical.
După cum ştii, am făcut un set extensiv de noi teste.
Şi din păcate, testele au confirmat că este foarte bolnavă.
Şi că are foarte mari dureri.
Bine? Uite.
O să-ţi arăt.
Acesta arată o funcţionare normală.
În partea cealaltă este ceea ce i se întâmplă Annei.
Se numeşte pseudo-obstrucţie intestinală.
Boala ei se înrudeşte cu...
Cu o paralizie a tractului gastrointestinal.
Partea de sus a stomacului funcţionează, dar cea de jos nu.
Nervii nu se declanşează în mod corect,
aşa că intestinele nu recepţionează mesajele trimise de neuroni.
Ei bine, cum este cu durerea pe care o are?
Ei bine, trebuie să spun,
durerea este unul dintre lucrurile cele mai complicate de tratat.
Dr. Nurko, am venit până aici pentru că toată lumea mi-a spus...
- Că eşti singura persoană care poate ajuta. - Da, ştiu.
Ca tu eşti persoană...
- Care mă poate ajuta. - Ascultă...
Ca tu eşti singura persoană care o poate ajuta pe fiica mea.
Dnă Beam, văd asta în fiecare zi.
Şi deşi în prezent nu există niciun leac pentru boala Annei,
tratamentele noastre se concentrează pe îmbunătăţirea calităţii vieţii
şi controlarea durerii.
Există speranţă.
Acum, veştile bune.
Centrul nostru este unul dintre puţinele locuri
care a primit aprobarea de la FDA să prescrie un medicament
care o poate ajuta pe Anna să digere mâncarea.
Dacă o să aibă succes, dilatarea stomacului ei
se va reduce şi am putea înceta cu hrănirea prin tub.
Asta îi va da aparenţa unei vieţi normale.
O viaţă normală.
Asta ar fi minunat, doctore.
Adică, totuşi, există nişte efecte secundare potenţiale.
Dureri de cap, diaree, umflare,
iar unele şi mai periculoase, precum aritmia cardiacă.
Din această cauză, trebuie să o văd la fiecare şase luni ca să o monitorizez.
Nu aş sugera asta dacă nu aş crede că merită riscul.
1.000$ pentru bilete de avion spre Boston la fiecare şase luni.
Încă 2.000$ lunar cu care ne cresc cheltuielile anuale.
Cu toate procedurile neasigurate medical, noile medicamente,
cu toate facturile doctorilor.
Firma noastră de asigurare va plăti... Kevin.
- Ascult. - Nu ştiu cum o să ne putem permite asta.
Ei bine, aş spune să vindem casa, dar nu valorează mult.
Ştiu. Asta mă înnebuneşte!
Nu m-am gândit niciodată că ai nevoie de un loc atât de mare!
Omule... Bine.
Începem. Aşadar, acum este vina mea?
Vreau să ştiu cum o să facem asta.
Ei bine, o să ne gândim noi la ceva.
Nu, nu. Nu poţi să spui asta. Nu-mi place când spui asta!
Ei bine, îmi pare rău, iubito, dar nu am...
- Niciun răspuns acum. - Am nevoie de un răspuns!
- Nu-ţi pot da un răspuns, dar... - Am nevoie de un răspuns!
Nu pot merge în continuare presupunând
că totul o să fie în regulă! Eu...
Se numeşte credinţă, Christy!
Nu mai am nicio credinţă.
Nici măcar nu mă pot ruga, Kevin.
- Îmi pare rău. - Nu.
Te înţeleg.
Dar nu te pot ajuta în privinţa credinţei.
Dar îţi spun, o să fac orice trebuie făcut.
Bine? O să ţin deschis locul ăsta non-stop.
În regulă? O să lucrez ture duble.
O să-mi iau o a doua slujbă dacă o să fie nevoie.
Bine? O să fac orice este nevoie.
Apreciez că ai venit. Trebuie să spun, îţi simt lipsa.
Kevin te-a pus să faci asta.
Ei bine, îşi face griji pentru tine.
Da.
Şi eu sunt puţin îngrijorată în ce mă priveşte.
Ei bine, Kevin mi-a spus ce ţi-au spus acele doamne şi eu...
Trebuie să spun, îmi doresc cu siguranţă să pot da fiecăruia
un test IQ spiritual înainte să intre pe uşă.
Dar...
Nu ne putem alege vecinii.
Ni se cere doar să-i iubim.
Ei bine, va trebui să încerc să-i iubesc de acasă,
pentru că nu o să merg cu ei la biserică.
Christy, nu ăsta este motivul pentru care ai încetat să mai vii, nu-i aşa?
Ce pot să spun sau să fac ca să te ajut să te întorci?
Ei bine, poţi să-mi spui de ce un Dumnezeu iubitor
ar lăsa-o pe Annabel să sufere aşa cum suferă.
Îmi pare rău. Nu am un răspuns pentru asta.
Dar doar pentru că e bolnavă nu înseamnă că nu există un Dumnezeu iubitor.
Lasă-mă să-ţi spun, în cele mai rele momente ale vieţii mele,
am încercat în ambele moduri,
făcând tot ce puteam să mă conectez cu Dumnezeu, sau distanţându-mă.
Şi după experienţa mea,
un mod este mult mai bun decât celălalt.
"Părea mai interesat de plantele din ghiveci
din curte, decât să vină să acordeze pianul."
"Întotdeauna, sunt şi..."
Cea roz.
Îl cunoşti?
Anna, te iubeşte.
Angela, uite, vine aici!
Chestia nebunească, credeam că suntem în regulă.
Ani buni.
Cred că o să o folosesc pe asta.
Îmi place asta galbenă.
Tu pe care o vrei?
Pe asta? Bine.
O duc de la un test la altul în continuu.
Bine.
Nu putem face nimic?
Eu sunt piratul sănătăţii.
Bine, să ne uităm.
Lasă-mă să văd.
Ce mai face burtica?
Doare.
Ţi-a spus asistenta că am vomitat ceva verde?
Da.
Din cauza asta o să facem mai multe analize.
Bine?
Hei, frumoaso. Îmi place lănţişorul tău,
dar o să trebuiască să-l dăm jos.
Dar îmi place lângă mine.
Ştii ceva?
Dacă îl punem aici,
puterea să vă intra în fluide,
şi te va proteja pe dinăuntru.
Ce părere ai?
Asta este o idee bună.
Ştiu.
Doctore, eşti un tip inteligent.
Ştiu, păsărică.
Sunt foarte inteligent.
Cum este aşa?
Mulţumesc, dr. Nurko.
"Mulţumesc". Vorbeşti franceza?
"Fondue. Croissant!"
"Foie gras. Mardi gras."
Te rog. Marie, domnişoară...
Mai multe teste. Este în regulă?
În cazul acestor tulburări, apar acutizări.
Totul devine paralizat.
Nimic nu mişcă, nici chiar aerul pe care-l înghite.
Anna nu răspunde la tratament atât de bine pe cât speram.
Aşa că are nevoie să fie monitorizată îndeaproape.
Vreau să mă asigur că nu are nicio obstrucţie
care să necesite operaţie.
Odată ce acutizarea se rezolvă, poate să meargă acasă.
Cum te numeşti?
Haley.
Eu sunt Anna. Sunt din Texas.
- Ai cal? - Nu.
Dar avem cinci câini, doi porci, trei vaci şi nişte capre.
Şi un măgar.
Ce noroc.
Tata este medic veterinar.
Aducă acasă mulţi câini pentru mine.
Asta o supără pe mama.
Tata scrie pentru ziare.
Uneori primim bilete să vedem echipa Red Sox.
Sunt doar eu cu el.
Mama ne-a părăsit.
Îmi pare rău.
De ce vrei crucea lângă tine?
Este... ca o aducere aminte.
A ce?
Că Iisus este cu mine.
Crezi că este şi cu mine?
Desigur că este.
Ai cancer?
Nu.
- Am o boală ciudată de stomac. - Asta e nasol.
Eu am o boală ciudată de oase.
Întotdeauna doare.
Şi pe mine la fel.
Îţi este frică că o să mori?
Uneori.
Bine, Anna, o să te ducem pe hol.
În regulă, să te coborâm încetişor. Eşti pregătită?
Acum treci în spate.
Cu grijă.
Perfect.
Eşti în regulă? Bine.
Haley.
Ne vedem când mă întorc.
Asta este prima.
- Ura. - Sigur.
Bine. În regulă.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Mai sunt două.
Aşteaptă să vezi.
- Bine. - În regulă.
Asta este roşie. Ceva curajos.
- Îmi place şi asta. - În regulă. Bine.
Bună alegere. Nu e rău deloc.
Spune-mi despre prietena ta.
Colega ta de cameră.
Numele ei este Anna.
Locuiesc în Texas.
Au cinci câini, trei vaci, doi porci,
capre şi un măgar.
Mi-a spus să nu îmi fie frică să mor.
De ce a... de ce a spus asta?
Nu o să mori.
Pentru că ei nu îi este frică.
Ea spune că Dumnezeu este întotdeauna cu ea.
Ei bine...
Cred că dacă asta o face să se simtă mai bine, este în regulă.
Ea este.
Bună, Anna. Bine ai revenit.
Bună.
Hei.
Bună.
Poftim, gărgăriţo.
Poftim.
Ţine-te de mama.
Bine. Încetişor.
Eşti pregătită?
Unu, doi, trei.
Încetişor.
Vreau să-ţi dau ceva.
Nu te întinde, scumpo.
O să îl iau eu pentru tine.
Vreau să îl aibă Haley.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Este frumos, nu-i aşa?
Da.
Putem să...?
Doctore.
Eu sunt Ben, tatăl lui Haley.
Bună.
Uite, mă bucur că fetele se înţeleg bine,
dar aş aprecia dacă fiica ta nu ar...
Nu i-ar mai umple capul cu genul ăsta de lucruri.
Ei bine, nu ştiu de ce a făcut Anna asta,
dar sunt sigură că nu a vrut să facă niciun rău cu asta.
Nu, nu, sunt sigură că nu a vrut.
Dar noi nu suntem religioşi.
Aşa că, nu vreau să-i dea nimeni speranţe false.
Sper că poţi înţelege asta.
Mai mult decât ştii.
Abbie.
Abigail.
Hei, scumpo.
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Haide, ce este?
Am spus că nimic.
Bine.
Ai mâncat tot?
Nu.
De ce nu?
Pentru că nu am crezut că o să fiu aici.
Am crezut că o să fiu la selecţia all-star şi că o să mâncăm ceva pe drum.
Iubito... îmi pare foarte rău.
Este în regulă. Adică, se mai face una anul următor.
Poate o să ţi-o aduci aminte pe aia.
Abbie, aşteaptă.
Abbie. Abbie!
Abbie.
Abbie, pot să intru?
Iubito, trebuie să vorbesc cu tine.
Este în regulă. Nu sunt supărată pe tine.
Doar că este greu fără mamă aici.
Ce este în neregulă, tati?
Iubito, nimic.
Tati a făcut o greşeală.
Întoarce-te la culcare.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc, tati.
Bine.
În regulă.
Să vedem aici.
- Pot să te duc joc în camera de joacă? - Nu.
Vrei să citeşti? Pot să-ţi citesc?
Am "King Arthur and His Knights", "A Tale of Two Cities"...
- "Moby Dick". - Nu am chef de citit.
"A Moveable Feast".
Este... Hemingway, iar acţiunea are loc în Paris.
Nu.
Oricum nu o să merg niciodată la Paris.
Vreau doar să merg acasă.
Haley a putut să meargă acasă.
Nu putem risca, scumpo.
Îmi dai perna încălzită pentru stomac?
- Da. - Se agravează, mami.
Da, iubito.
Scumpo...
Am nevoie de încă un tramadol.
Nu este timpul, scumpo.
Îmi pare rău.
Dar doare, mami.
Nu înţelegi că doare întotdeauna?
Nu se opreşte niciodată.
Îmi pare rău, scumpo. Ştiu asta.
Ştiu asta.
Vreau să mor.
Annabel.
Vreau să merg în rai, acolo unde nu există durere.
Ştii, scumpo, dacă ai fi în rai...
Nu ai mai fi cu mine şi cu tati, şi ai...
Ai lăsa un gol în sufletul meu.
Îmi pare rău, mami.
Nu vreau să te întristez.
Eu... vreau doar ca să se termine cu asta.
Nu asta.
Haide.
Mai avem de trecut prin verificarea bagajelor.
- În faţa rândului. - Dle, putem să mergem în faţa lui?
- Mai este vreun rând? - Câte carduri are?
- Serios? - Asta e o nebunie.
Asta este jenant.
Dacă moare Anna înainte să ajungem acolo?
Hei, nu o să moară, bine?
Bine.
- Îmi pare rău că vă reţin. - Nu.
- Vreau să văd. - O să pierdem avionul.
Ăsta este ultimul.
De ce durează atât de mult?
Îmbarcarea pentru zbor este peste 20 de minute.
- Haide. - Serios?
Asta e o nebunie.
- Toată lumea s-a oprit... - Putem să avansăm?
Trebuie să merg la un alt rând?
Suntem aici deja de 30 de minute.
Se pare că este o problemă cu sistemul meu.
Se pare că va trebui să eliberez biletele manual.
Să ştii că ar putea să se reţină
o sumă suplimentară din cardul de credit al companiei, bine?
Asistenta vrea să faci un duş.
Spune-mi de ce.
Annabel, au trecut cinci zile. Ai nevoie de un duş, fetiţo.
Pentru ce? De ce am nevoie de un duş tâmpit?
Nu contează. Nimic nu contează.
Uită-te la mine. Annabel, uită-te la mine.
Nu spune asta! Sunt aici încercând să te ajut!
Ei bine, nu mai vreau ajutor!
- Vreau doar să fiu lăsată în pace! - Ei bine...
Bună, iubitule.
Bună.
Hei, mă întrebam dacă tu...
Poate ai putea să mi-o dai pe Annabel la telefon.
Da. Este chiar aici.
Este tatăl tău, domnişoară.
Bună, tati.
Bună, scumpo.
Hei, ce zici să jucăm un joc înainte să faci duş?
De unde ştii că trebuie să fac duş?
Ei bine, pentru că te miros tocmai de pe hol.
Unu, doi, trei, să mergem!
- Surpriză! - Surpriză!
Abbie!
Anna!
Ura.
Anna!
Vrei o mână de ajutor?
Da. Dumnezeule. Hei.
Vino aici.
Aşa mai merge, nu?
Aşa.
Uitaţi-vă la fetele mele.
Ne-a fost dor de tine, scumpo.
- Uitaţi-vă la fetele mele. - Ne-a fost dor de tine.
Nu mai strânge atât de tare.
Nu mai fi un bebeluş.
- Haide. - Cui îi spui bebeluş?
- În regulă. - Cine este bebeluşul acum?
Tu.
Nu, nu, nu. Aşteptaţi, aşteptaţi, aşteptaţi.
Hei, fetelor, o să faceţi să fim daţi afară de aici.
Scuză-mă?
Ţi-ai pierdut minţile?
Ai grijă!
Hei, loviţi-l pe tati. Loviţi-l pe tati.
Hei, hei, hei!
Tu ar trebui să fii bolnavă.
Hei, în regulă.
Am putea să te folosim pe tine drept pernă.
Te iubesc. Îmi pare rău.
- Asta doare! - Şi eu te iubesc.
Ia-ţi mama.
Ia-ţi... ia-ţi mama.
Pe tati! Pe tati!
Treci acolo jos. Treci acolo jos.
Iubito, mi-a fost dor de tine.
Şi mie de tine.
De ce trebuie să mergi întotdeauna într-un scaun cu rotile?
Exact la asta mă gândeam şi eu.
De asta îi spun asistentei în continuu.
Eu sunt cel bătrân, aşa că, să schimbăm locurile.
Bine? E rândul meu, domnişoară. Te rog.
Sunt foarte obosit. Foarte obosit.
Mai repede.
Sunt foarte obosit.
Mai repede. Mai repede.
Sfârşitul călătoriei.
În regulă, fetiţă frumoasă.
Să ai un zbor în siguranţă, bine?
Mulţumesc, dr. Nurko.
Bine.
Christy, nu este neobişnuit să cadă în depresie copiii.
Iar depresia poate agrava durerea.
Aşa că, fă o programare
la un psiholog pediatru cât de curând poţi.
- Bine? - Bine.
Şi Christy... petrece cât de mult timp poţi cu ea.
Acum familia ei este cel mai bun medicament.
În regulă, echipă Beam.
- Pa. - Spune: "Pa pa".
- Pa pa, Annabel. - Pa.
Pa pa.
Bună, sunt Christy Beam.
Sun din partea dr. Samuel Nurko din Boston,
în legătură cu fiica mea, Annabel Beam.
Speram că aş putea vorbi câteva minute cu dr. Crites, vă rog.
Ce faci?
Nimic.
Atunci de ce nu vii afară cu mine şi cu Adelynn?
Să fac ce?
Nu ştiu. Este mai bine decât să stai aici.
Haide, o să fie distractiv.
Putem să jucăm fotbal, dacă vrei.
Sigur.
Bună. Sunt Christy Beam, sun din partea dr. Nurko.
Bună, dr. Crites... sunt Christy Beam.
Sun în legătură cu fiica mea, Annabel Beam.
Vrei să te caţeri?
Ştii că nu pot, Abbie.
De ce nu?
Adică, am făcut asta de 100 de ori.
O să te ajut eu.
- O să fie distractiv. - Bine.
Haide.
- Apucă-mă de mână. - Bine.
Mulţumesc.
Nu am mai făcut asta de foarte mult timp, Abbie.
Da.
Vreau şi eu să mă caţăr.
Asta este prea înalt pentru tine, Adelynn.
Nu-mi spune Adelynn. Numele meu este Taylor.
Indiferent. Eşti ciudată.
Asta este amuzant.
Bine, asta este.
Cred că suntem suficient de sus, Anna.
Mi-a lipsit să fiu aici sus.
Mă simt foarte bine aici.
E mai bine decât să fii înăuntru, nu?
Bună decizie, Abbie.
Pariez că suntem la fel de sus ca Turnul Eiffel.
Poate.
- Abbie! Abbie! Abbie! - Este în regulă.
Abbie, Anna, ce se petrece?
Anna, vezi gaura aia de acolo?
Du-te acolo şi stai în ea.
- Nu, Abbie. - Este în regulă. Eu o să ocolesc...
- Şi o să te ajut. - Nu, Abbie, nu vreau să faci asta.
Cum adică "Nu"? O să cădem. Du-te!
- Abbie, sunt speriată! - Du-te odată!
- Bine, mă duc. - Du-te, bine?
- Bine. - Poţi să faci asta pentru mine, te rog?
- Bine. - Anna, te rog.
Nu vreau să mă mut până când eşti în siguranţă.
Trebuie să stai în gaură înainte să pot...
Dumnezeule! Anna!
Abbie!
Anna!
Anna, te rog!
Anna, mă auzi?
Anna!
Mamă!
- Mamă! - Ce s-a întâmplat?
Unde este Anna?
Anna!
Anna?
Alo?
Anna!
O vezi?
Anna!
- Dumnezeule. - Mă auzi?
- Iubito, sunt tati! - Mami, o scot eu.
Tati, o scot eu.
Anna! Iubito, trebuie să o scoatem!
- Trebuie să luăm... - Sunt chiar în spatele meu.
- Dle poliţist, aici! - Grăbiţi-vă!
Sunt chiar în spatele meu.
Bună!
Hei, avem nevoie de...
Dle, avem nevoie de o frânghie sau ceva, să ajungem tocmai până jos!
Abbie, trebuie să mergem.
Poate să vină cineva aici sus cu o frânghie?
Numele ei este Annabel, noi îi spunem Anna.
- Este în partea de jos a copacului! - Nu o să putem tăia
copacul ăsta. Este prea găunos.
O să cadă pe fetiţă.
O să avem grijă de fiica ta, bine?
Numele fetiţei este Annabel, are aproximativ zece ani.
Vreau să ştiu când vine camionul de pompieri cu scara.
- Frank, o vezi? - Anna?
Anna, o să fii în regulă.
O să te scoatem de acolo, bine?
Şefu', victima nu răspunde. O să trebuiască să trimitem un om acolo jos.
Vin mai multe camioane aici.
Vreau să vă daţi în spate.
Încă puţin. Chiar acolo.
Anna!
Continuă. Continuă.
Chiar acolo.
Au trecut trei ore de când fetiţa de zece ani Annabel Beam
a căzut cu capul înainte de la zece metri în centrul acestui copac uriaş găunos.
Echipele de paramedici sunt la faţa locului.
Victima nu dă semne de viaţă.
Procedurile de primul ajutor şi de resuscitare sunt pregătite.
Recepţionat. Vă vedem la locaţie.
Anunţaţi-ne când aveţi o oră la care să vă aşteptăm.
Potrivit muncitorilor cu care am vorbit,
copacul ăsta are în jur de 100 de ani şi se pare
că este putred până jos.
CareFlite 3, CareFlite 3, care este situaţia voastră?
Încă nu ştim starea rănilor ei.
Încă nu răspunde.
Totuşi, nu pot să confirm asta.
Anunţaţi spitalul Fort Worth
că rănile au lăsat-o în comă.
În acest moment, nimeni nu ştie cât de ranită ar putea să fie Anna
sau dacă măcar este în viaţă,
pentru că nu a răspuns atunci când a fost strigată repetat.
Dumnezeule.
Dumnezeule. Fetiţa mea.
Dumnezeule.
Tatăl nostru, care ne eşti în ceruri, sfinţească-se numele Tău.
Vie împărăţia Ta, facă-se voia Ta, precum în ceruri, aşa şi pe Pământ.
Pâinea noastră cea de toate zilele dă-ne-o nouă astăzi...
Şi iartă-ne nouă greşelile noastre precum şi noi iertăm greşiţilor noştri.
Şi nu ne duce pre noi în ispită, ci ne izbăveşte de cel rău.
Căci a Ta e împărăţia, puterea şi gloria, pentru totdeauna. Amin.
Este liber?
Tatăl nostru, care ne eşti în ceruri, sfinţească-se numele Tău.
Vie împărăţia Ta, facă-se voia Ta, precum în ceruri, aşa şi pe Pământ.
Punctele de ancorare nu o să ţină.
Bine, încetişor.
Cum merge acolo jos?
Este prinsă!
Bine, aduceţi-o sus.
Încet.
- Încetişor. - Cu grijă, băieţi.
Dumnezeule.
Are zgârieturi pe braţe, pe faţă...
Ţineţi-i gâtul.
O ţii?
Faceţi loc pentru oxigen, băieţi.
Este eliberată.
Aveţi grijă, băieţi. Lăsaţi-mă să mă apropii.
Respiră.
Mulţumesc, Dumnezeule.
Unu, doi, trei, sus.
Trauma One, avem o fetiţă, zece ani,
cu posibile răni la creier şi coloana vertebrală.
- Dnă Beam, vreau să mă urmaţi. - Bine.
- Vreau să rămâi aici, dle Beam. - Înţeleg.
În regulă, să o întoarcem.
Fort Worth, sunt CareFlite 3.
Suntem la locul preluării.
O să vă comunicăm pe drum.
Recepţionat. Echipa de la traumă este în aşteptare.
- Totul este în regulă. - Putem decola.
Dle şi dnă Beam.
Nu ştiu cum să spun asta,
dar în afară de o posibilă lovitură uşoară la cap...
Fiica voastră nu are oase fracturate,
şi are o mişcare completă a membrelor.
Nu există hemoragie internă,
şi nici indicaţii de vânătăi.
Da fapt, după ce a lovit solul cu capul înainte, cu pământul adunat pe capul ei,
şi-a recăpătat cunoştinţa,
şi s-a trezit cu un zâmbet pe faţă.
Dumnezeule.
Sincer, sunt doctor de 25 de ani.
Nu am mai văzut niciodată aşa ceva.
Hei, haide. Haide.
Du-te după el.
Anna, încetişor, scumpo.
- Bine, mamă. - Nu vreau să exagerezi cu asta.
Dumnezeule, iubito...
Kevin, am uitat să-i dau Annei medicamentele împotriva durerii în dimineaţa asta
şi nu a cerut niciun analgezic.
- Haide. - Acum două zile
abia se putea da jos de pe canapea
iar acum nu ştiu cum Dumnezeu face asta.
Hei, o să accept o zi bună ori de câte ori o primim, iubito.
- Este în regulă. Sunt bine. - Bine.
Hei, mamă, mi-ai văzut blugii roz?
Nu, iubito, i-am pus deoparte.
Uite, am alte două alegeri pentru tine.
Annabel.
Ce... Este normal.
Kevin!
Este plat. Kevin!
Mamă, nu te mai comporta atât de ciudat.
El mi-a spus că o să fiu în regulă.
Cine ţi-a spus că o să fii în regulă?
S-a întâmplat ceva în acel copac despre care nu v-am spus.
Imediat cum m-am lovit, totul s-a întunecat.
Şi am ieşit din trupul meu.
Dar era ciudat, pentru că...
Pentru că puteam să-mi văd trupul, dar nu eram în el.
Şi apoi ce s-a întâmplat?
Era acolo un fluture.
Fluture?
Da.
La început nu am ştiut unde sunt, dar...
Dar am ştiut că eram în siguranţă.
Te iubesc.
Iubito, ai vorbit cu Dumnezeu?
Da, dar...
Dar era diferit.
Era precum... era ca şi cum puteam vorbi
fără să rostim cuvinte.
Ştii?
Am spus că vreau să rămân, dar El mi-a spus că trebuie să mă întorc.
Şi mi-a spus că atunci când o să mă întorc o să fiu vindecată.
Şi l-am întrebat dacă este sigur 100%, pentru că...
Pentru că nu voiam să mă întorc decât dacă avea dreptate.
Ai spus cuiva despre asta?
Nu, nu încă.
Sunt îngrijorată de ceea ce ţi-ar putea spune ei.
Este în regulă, mamă. Nu o să creadă toată lumea.
Şi asta este în regulă.
Or să ajungă acolo când or să ajungă.
Ai dreptate.
Ajungem acolo când ajungem.
Doctore?
Este asimptomatică.
Atât stomacul cât şi intestinele îi funcţionează normal.
Adică, toate părţile lucrează unele cu altele.
Ştiu că asta se petrece din punct de vedere medical, dar poţi să-mi spui cum?
Poţi... poţi să explici asta?
Poate când a căzut şi s-a lovit la cap, s-a întâmplat ceva.
S-a regenerat sistemul ei nervos.
Ca şi cum software-ul ei ar fi fost resetat.
Aşadar, îmi spui că atunci când fetiţa mea a căzut de la 10 metri,
s-a lovit la cap aşa cum trebuia şi nu a murit,
nu a paralizat,
ci în schimb s-a vindecat?
Cei din profesia mea folosim expresia "remisie spontană"
ca să explicăm ceea ce nu poate fi explicat.
Spui că este vindecată?
Nu există tratament pentru boala Annei.
Dar potrivit cu tot ce-mi spui, este vindecată.
Nu pot să spun asta medical.
Atunci, te rog, dă-ţi seama ce poţi să spui.
Hei, dr. Nurkobel!
Priveşte-mă!
Pacienta mea este mai bine
şi am un sentiment minunat că asta este la revedere.
Mulţumesc.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Bună.
Mulţumesc foarte mult.
Mulţumesc. Mulţumesc pentru fetiţa mea.
Mulţumesc, mulţumesc.
În regulă, ai grijă de tine, Christy Beam.
Şi tu la fel.
Am ceva pentru tine.
O am de când eram foarte mică.
Anna, scumpo.
Şi am o întrebare.
Ce este, scumpo?
Este în regulă dacă îţi spun mătuşă Angela?
Pentru că eşti mai mult decât o prietenă pentru mine.
Desigur. Desigur.
În continuare, de la postul nostru de televiziune din Fort Worth, Texas,
avem o povestire cu final fericit pe care vrem să v-o împărtăşim.
Annabel Beam, în vârstă de zece ani, din Burleson, Texas
a căzut cu capul în jos într-un copac de la zece metri.
În timp ce echipele de intervenţie încercau să o scoată,
ea spune că a mers în rai şi L-a întâlnit cu Dumnezeu.
Fetiţa de zece ani Annabel Beam a căzut într-un plop găunos
în timp ce ea şi cu sora ei se căţărau în el
şi a căzut zece metri până la baza copacului.
Departamentul de Pompieri din Burleson, Texas, a evaluat rapid situaţia.
Salvatorii nu s-au grăbit deloc şi au procedat cu mare grijă.
Potrivit muncitorilor cu care am vorbit,
acest copac avea în jur de 100 de ani.
Haide, să mergem.
Acum este de obicei momentul în care aleg ceva despre care să vorbesc,
care mă interesează şi încerc să ignor
nişte capete care poate se mişcă dezaprobator în timp ce vorbesc.
Dar o să vă bucuraţi să ştiţi că nu o să fac asta săptămâna asta. Da.
Astăzi am rugat-o pe prietena noastră Christy Beam să ne vorbească.
Sunt sigur că din cauza asta sunteţi aici majoritatea,
pentru că de obicei eu nu atrag o asemenea mulţime.
Apropo, aveţi lucruri mai bune de prezentat la televizor, oameni buni.
Christy, te rog.
Bine.
Treceţi aici.
Dumnezeule...
Ei bine, nu eram sigură că o să fac asta astăzi,
pentru că nu am crezut că o să mă mai întorc aici.
Când s-a îmbolnăvit Anna, pur şi simplu nu am putut să înţeleg.
De ce această fetiţă devotată,
iubitoare de Dumnezeu, să treacă prin asta?
M-am simţit neajutorată.
M-am simţit singură.
Am fost furioasă că rugăciunile nu îmi erau ascultate.
Mi-am pierdut credinţa.
Din cauza asta, nu am văzut ce era în jurul meu.
Albert Einstein a spus că sunt doar două feluri de a-ţi trăi viaţa.
Unul este crezând că nimic nu este un miracol,
şi celălalt crezând că totul este un miracol.
Sunt prima care vă spun că nu-mi trăiam viaţă crezând că totul este un miracol.
Am pierdut multe.
Miracole sunt pretutindeni.
Vrei să te caţeri, Anna?
Miracole sunt dumnezeieşti.
Terminaţi fără mine.
Hei, Anna.
Pa.
Danny.
Nu pot să vin mâine la serviciu.
Uneori apar în cele mai ciudate moduri
prin oamenii care doar sunt în trecere prin viaţa noastră...
Se pare că este o problemă cu sistemul meu.
- Şi dilatarea este mai mare pentru că... - Dr. Nurko?
Da?
Sunt noua recepţioneră.
În regulă.
- Către prietenii dragi... - Haide, amice, să mergem.
Care sunt lângă noi indiferent de probleme.
Nu, nu, nu. Înapoi la somnic.
Unu, doi, trei.
- Surpriză! - Surpriză!
Miracolele sunt
dragoste.
Anna!
Miracolele sunt Dumnezeu.
Iar Dumnezeu este iertare.
De ce a fost Anna vindecată când astăzi în întreaga lume
sunt atât de mulţi copii suferinzi?
Nu cunosc răspunsul.
Dar după tot prin ce am trecut,
am realizat
că nu sunt singură.
Şi indiferent prin ce a-ţi trece,
eu sunt aici să vă spun că nu sunteţi singuri.
Miracolele sunt modul în care Dumnezeu ne arată
că este aici.
Vă mulţumesc.
Este posibil ca Anna să nu fi fost atât de bolnavă pe cât spui?
- Vorbeşte serios? - Scuză-mă?
Chiar ai spus asta?
- Vreau să ştiu. - Sunt sigură că puteţi înţelege
că asta este puţin dificil de crezut.
- De ce spun asta? - Şi sunt mulţi oameni...
- Care doar caută publicitate. - Aşa este.
Nu pot să cred asta.
Eu o cred.
Am văzut-o pe Anna în spital.
Era grav bolnavă.
Atât de grav, încât nu am crezut că o să supravieţuiască.
Nu am fost niciodată o persoană religioasă.
Dar frumoasa mea fiică...
Frumoasa mea fiică
a murit de curând.
Numele ei era Haley.
Şi avea 10 ani.
Avea cancer.
Şi a suferit foarte mult.
Dar ultimele săptămâni din viaţa ei au fost diferite.
A simţit...
A simţit siguranţă.
A simţit dragoste.
A simţit...
L-a simţit pe Dumnezeu.
Şi a simţit asta pentru că Anna i-a dat credinţă.
I-a dat pace.
Aşa că...
Am venit astăzi aici
din Boston ca să-i mulţumesc lui Annabel.
Şi să vă mulţumesc vouă tuturor
că mi-aţi împărtăşit povestea asta.
Vă mulţumesc tuturor.
Vă mulţumesc tuturor că aţi venit.
Dacă vreţi să veniţi în fiecare săptămână...
- Vă puteţi înscrie în spate. - Da, sigur.
Diaconii noştri se vor ocupa de asta. Vă mulţumesc.
Ben.
Îmi pare foarte rău pentru Haley.
Hei.
Cum pot să-ţi mulţumesc vreodată?
- Uită-te la asta. - Nu pot să cred că ai venit.
- Hei, scumpo. - Bună.
- Ce mai faci? - Bine.
Arăţi foarte bine. Asta este o rochiţă foarte frumoasă.
Poftiţi, marea reuniune pizza.
- În regulă, gărgăriţelor. - Putem să mâncăm acum?
Mor de foame.
Ei bine, să-l lăsăm pe tatăl vostru să spună rugăciunea.
Ştii ceva, scumpo? De ce nu o spui tu?
Aplecaţi capetele, fetelor.
Bunule Dumnezeu, îţi mulţumim pentru această mâncare.
Îţi mulţumim pentru cei de lângă noi.
Îţi mulţumim pentru Tine şi tot ceea ce eşti.
Amin.
- Amin. Acum! - Amin.
- Sunteţi pregătiţi? - Luaţi.
- Să începem! - Aşteptaţi!
- Aşteptaţi! Aşteptaţi! - Ce să aşteptăm?
- Ce? - Ce?
Să o lăsăm pe Abbie să ia prima.
A fost ideea ei să nu mâncăm pizza până când se însănătoşeşte Anna.
Nu, ia tu prima. Adică,
corpul tău este încă în creştere. Poţi să iei tu prima.
- Nu, ia tu prima. - Este în regulă, poţi să iei prima.
- Tu... Nu. Ia tu prima. - Este în regulă.
Nu-mi pasă. Poţi să iei tu prima.
- Nu, tu... - Poţi să iei tu prima.
Bine, o să iau eu prima.
- Da. - În regulă.
- Mulţumesc! Noroc. - Aşa mai merge.
- Noroc. - Noroc.
Nu-i aşa?
Ce părere ai, scumpo?
Cel mai uimitor lucru pe care l-am gustat vreodată.
Sunt de aceeaşi părere.
După cum puteţi vedea, acum trăim ca şi cum fiecare zi este un miracol.
Pentru că pentru noi, este.
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi Team
Bine aţi venit la familia Beam
El este tatăl meu!
- Bună, tati. - Hei, Anna. Ce mai faci?
Tata este cel mai grozav!
Adelynn, salută.
- Ea este sora mea mai mică, Adelynn. - Bună.
Ea este sora mea mai mare, Abbie.
Hei, nu mai trimite mesaje şi spune "bună" către camera de filmat.
Bună.
Ea este mama mea, Christy Beam.
Mama!
Iar asta sunt eu. Eu sunt Annabel Beam.
Asta sunt eu!
Nu aş putea fi mai fericită!
Zilele de stat în spital sunt în urma mea acum!
Au trecut peste trei ani de când am căzut în copac.
Copacul meu a căzut anul trecut în timpul unei furtuni.
Astăzi sunt o elevă de clasa a şaptea fericită şi sănătoasă.
De atunci nu am mai fost bolnavă.