A fost vina mea. Eu eram la volan când s-a întâmplat.
După accident am început să văd lucruri, lucruri care nu puteau fi reale.
Dar nu sunt nebun.
Ştiu.
Şi tatăl tău o ştie.
Şi toţi cei care te cunosc o ştiu.
Uite ce e, Max, ne vedem zilnic de două luni.
Poate că e timpul să renunţi la sentimentul ăsta de vinovăţie gratuită.
Poate că e timpul să nu te mai învinovăţeşti pentru cele întâmplate.
Dar nu am pe cine altcineva să dau vina.
Am ajuns în punctul în care mă uit în oglindă...
şi nici nu mai sunt sigur ce e real şi ce nu.
OGLINZI MALEFICE 2
SubRip by Driv3r
INCENDIU LA UN MAGAZIN UNIVERSAL DIN N.Y.
"Familia jură să redeschidă Mayflower"
AGENT DE PAZĂ PIERE ÎN EXPLOZIA DE LA MAGAZIN
Mayflower din New York trage obloanele pentru totdeauna.
MAYFLOWER SE REDESCHIDE ÎN LOUISIANA
New Orleans este gazda celui mai nou magazin universal în franciză
BINE AŢI VENIT LA NEW ORLEANS
Frumoasă oglindă.
Pe mai târziu!
Eşti un cuceritor de inimi, Schow.
Un cuceritor de inimi.
Ce se-ntâmplă?
Hei! Ce...
Nu!
Da.
Max.
- Cine e? - Dormeai? Cât e ceasul?
- Tată? Tu eşti? - Cine altcineva!
Da. S-a întâmplat ceva?
Nu. Te-am trezit? Nu pari prea bine.
- Sunt bine. Doar că dormeam. - Mulţumesc.
Ai grijă de tine.
Abia de curând am început să dorm iar toată noaptea.
Bun, bun. Ai nevoie de odihnă.
- Keller. - Da?
- Cinci minute. - OK, e bine aşa.
E marca distinctivă a magazinului Mayflower.
Oglinda asta a trecut prin atâtea.
Se vede cu câtă grijă a fost făcută.
Până şi baza oglinzii provine de la primul magazin.
Deci astfel avem şi noi... spiritul acela.
Mi se pare perfectă.
Uite, Max, de două luni avem poliţia pe cap...
o caută pe fata aia dispărută.
Max, e posibil să nu putem deschide la timp.
Serios? Habar nu aveam, tată.
Şi săptămâna trecută paznicul de noapte a luat-o razna.
S-a tăiat urât de tot şi şi-a dat demisia.
Max, am treabă pentru săptămâni întregi şi doar două până la deschidere.
Ultimul lucru de care am nevoie...
este să caut un nou paznic de noapte.
Nu sunt sigur că sunt în stare, tată, după tot ce s-a întâmplat anul ăsta şi...
Max. E exact ce-ţi trebuie.
Şi, sincer să fiu, chiar am nevoie de tine, Max.
Sunt sigur că o să te ajute să nu te mai gândeşti.
- Da. - Uite.
- Cred că o să fie bine. - Bine, tată. Am s-o fac.
Mulţumesc pentru ofertă.
Nu, nu, eu îţi mulţumesc, Max. Îţi spun eu cum facem.
Poţi să vii la muncă puţin mai devreme şi să mă cauţi...
să schimbăm o vorbă înainte să pontezi. OK?
- Da. Sigur. O să te caut. - În regulă.
- Ne vedem curând. - Bine, tată.
- Pa. - Pa, pa.
La naiba.
Am prins-o.
Voiam doar să te ajut.
Oricum ar fi...
ar trebui să o treci pe listă, şi să te ocupi de ea mâine la prima oră.
Faci tu asta?
Jenna, te ocupi tu de accesorii? Ar fi minunat.
Doamnelor şi domnilor, lucrul de care sunt cel mai mândru din tot magazinul.
- Fiul meu, Max. - Salut.
- Ce mai faci, fiule? - Bine.
Da? Te-ai odihnit?
- Da. - Bine.
Vreau să te prezint câtorva persoane.
El este Keller Landreaux.
El va fi directorul magazinului când deschidem peste câteva săptămâni.
Keller ne-a spus că aici în New Orleans se poate cumpăra teren...
pe bani de nimic.
Şi exact asta am făcut. Deştept om.
Îmi pare bine, Max.
Plăcerea e de partea mea. Mulţumesc pentru ofertă.
Şi această tânără încântătoare de lângă noi...
este Jenna McCarty.
Jenna este noul şef de achiziţii la magazinul nostru...
şi ne-a promis să aducă ceva din stilul de pe Fifth Avenue...
aici pe Bourbon Street, nu-i aşa?
- Chiar aşa. Îmi pare bine, Max. - Şi mie.
Ştii, Max, doamnele se dau în vânt după uniformă.
Da, tată, sunt sigur că pantalonii de poliester vor fi de mare folos.
Şi nu în ultimul rând, vreau să ţi-l prezint pe Ryan P...
- Care ţi-e numele de familie? - Parker.
Ryan Parker, vicepreşedintele nostru şi director operaţii.
- Îmi pare bine, Max. - De asemenea.
Când îţi faci rondul de noapte, şi observi ceva în neregulă...
dacă ai o problemă cu instalaţiile sanitare sau electrice, un incendiu...
ţi se blochează un baton de ciocolată în automat, îl suni pe Ryan.
Asta după ce mă suni pe mine întâi.
Gata, te las să mergi la treabă. Ştiu că ai de lucru.
Şi noi trebuie să ne continuăm turul. Succes!
- Mulţumesc, tată. - În regulă.
Mergem?
NU PONTEZI NU EŞTI PLĂTIT
Te simţi bine?
Îmi pare rău. E prima mea noapte.
Deci, Max, spuneai că iar ai început să ai viziuni?
Da.
Luaseşi medicamente sau băuseşi când ai avut episodul?
Nu. A fost azi-noapte, la noua mea slujbă.
Am văzut o femeie în una din oglinzile de la serviciu.
Ai văzut o femeie?
Da. Se uita la mine de dincolo de oglindă.
Reflexia ei părea un cadavru.
Probabil ţi-a amintit de Kayla cumva.
Aşa prelucrează mintea ta şocul mental.
Şi tabletele pe care ţi le-am prescris?
Da, am luat una.
- Atât? - Da.
Bine.
Am vrut să iau mai multe, dar am hotărât să n-o fac.
Foarte bine.
Deci îmi puneţi cămaşa de forţă acum...
sau aşteptăm până se termină şedinţa?
Nu-mi fac griji pentru tine, Max.
- Nu? - Chiar deloc.
Ce-mi spui, e un semn bun.
Da?
Aceste reprezentări ale Kaylei, halucinaţii sau nu...
sunt un semn că începi să-ţi pui ordine în viaţă...
Că începi să renunţi la sentimentul de vinovăţie gratuită faţă de moartea ei...
că eşti gata să nu te mai învinovăţeşti pentru cele întâmplate.
Ce mă intrigă...
este că acum că nu te mai complaci în pastile şi alcool...
acum că eşti treaz...
mintea ta e gata să înceapă să prelucreze tragedia cu adevărat.
N-ai vrea să vii şi săptămâna viitoare...
să reluăm şedinţele regulate?
Sigur.
Da. O să verific cifrele mâine.
Bun. Şi apoi am făcut comenzile pentru mărimi de la 38 la 42.
- Nu. Nu! - De ce? Dar...
Ţi-am spus şi mai devreme. Nu vreau să comandăm mărimi mari.
Dar nu... De ce, Jenna?
De ce?!
Pentru că Mayflower-ul nostru trebuie să transmită mesajul de boutique.
Şi un boutique înseamnă piele şi os.
Da, sunt foarte sigură. Bine, bine. În regulă.
Deci dacă facem studiul...
şi reiese că clientela ţintă e plină de junci...
facem comenzi în funcţie de asta.
Dar, fii atent, până atunci 34 este noul 38. Ai înţeles?
- Da, am înţeles. - Mulţumesc. Ne-auzim mai târziu.
PAZĂ MAYFLOWER NUME UTILIZATOR
ARHIVE PAZĂ
DOSARUL PERSONAL AL LUI SCHOW
TOALETA FEMEILOR
Cameră video în toaletă?
Henry, perversule.
Voiam doar să văd ce mai face angajatul meu nou preferat.
Fac bine. Mă bucur că sunt aici, dle Landreaux.
Ne bucurăm să te avem, Max.
Tatăl tău mi-a încredinţat sarcina de a deschide noul Mayflower, ca prioritate.
Păreţi foarte dedicat, fiind aici la ora asta.
Da. Trebuie să fie totul în ordine pentru marea ceremonie de deschidere.
Da. Ar trebui să-mi fac rondul.
Hei, Max, fă-mi o favoare.
Spune-mi Keller. Suntem ca în familie aici la Mayflower.
OK.
Jenna?
Ce faci...
Nu!
La naiba!
Neaţa, recrut.
Ei, cum a fost azi-noapte?
Totul în regulă?
Cabinetul doctorului Beaumont.
Sunt Max Matheson. Trebuie să o văd pe dr. Beaumont cât mai repede posibil.
OK, să văd ce pot face.
Cum crezi că s-a întâmplat?
Nu ştiu.
Pare mai degrabă... un accident groaznic...
dar poate că a fost ucisă.
Crimă cu o ghilotină improvizată?
Asta l-ar impresiona şi pe subsemnatul.
Da, şi pe mine, Pete.
Şi pe mine.
- Dr. Beaumont? - Da?
Chiar credeţi ce aţi spus, explicaţia dvs. Pentru ce mi se întâmplă?
Păi, sigur. Chiar nu există altă explicaţie.
Şi faptul că totul e legat de oglinzi...
că în ele văd aceste viziuni?
Méconnaissance.
Ce-i aia?
Un termen francez din teoria lui Jacques Lacan despre stadiul oglinzii.
Eul este produsul unor reflexii false.
Méconnaissance...
când subiectul se înstrăinează de el însuşi.
Pe englezeşte?
Nu vedem niciodată într-o oglindă...
ceva ce nu face deja parte din noi...
nici măcar acele lucruri pe care ni se năzăreşte că le vedem.
Fiecare cultură are propriul set de mituri despre oglinzi.
În Coreea, de exemplu...
există credinţa că sufletul cuiva poate fi prins înăuntrul unei oglinzi...
când iese din trup.
Ştii vorba că o oglindă spartă înseamnă şapte ani de ghinion.
Şi chiar şi aici în istoria recentă a Sudului...
se obişnuia să se acopere toate oglinzile din casa...
în care se ţinea priveghi pentru o persoană decedată.
Există chiar şi un diagnostic clinic...
pentru teama intensă de oglinzi, se numeşte spectrofobie.
Multe semnificaţii mai au şi oglinzile astea.
Deci înseamnă că sunt destul de bine, nu?
Dat fiind prin ce ai trecut...
plus toate superstiţiile pe care le avem despre oglinzi...
eu zic că eşti chiar bine, da.
Cum o mai duci?
Bine.
Nu ţi-a spus tatăl tău.
Ce să-mi spună?
Jenna McCarty, femeia pe care ai cunoscut-o ieri...
a murit azi-noapte.
A fost găsită în apartamentul ei.
Cum a murit?
Poliţiştii spun că a căzut prin sticlă.
A fost decapitată.
A fost un accident oribil.
Ce tragedie.
Ţi-e rău?
Nu. Sunt... doar surprins.
Eşti sigur?
Da.
- Mă suni dacă ai nevoie de ceva? - Da.
Mulţumesc.
Tot nu-mi vine să cred.
Alo?
Eşti acolo? Eu sunt.
Alo?
O, Doamne.
O iau razna din nou.
"P." "P." Parker.
Unde e numărul?
Doamne!
O, Doamne!
Bună. Aţi apelat robotul telefonic al lui Ryan.
Nu pot răspunde la telefon în acest moment...
aşa că lăsaţi-mi un mesaj cu numele şi numărul de telefon...
- Hai răspunde, la naiba. - şi vă voi suna înapoi cât de curând.
Pe curând.
Ai mai văzut aşa un caz de sinucidere?
Nu cred.
MEDICINĂ LEGALĂ
Un lucru ştiu însă sigur...
E al doilea angajat de la Mayflower care moare.
Al treilea, dacă o pui la socoteală pe fata dată dispărută acum două luni.
- Dle poliţist. - Da, domnule.
Martorii. Unde-i ducem?
Hei, Pic.
Ia uită-te la ecusonul ăla.
E clar că e un potenţial suspect.
Salut.
A, da, bună, tată.
Cât e ceasul?
Nu ştiu. E târziu.
Care-i treaba, Max?
Eu... Te-am sunat să-ţi spună că...
vreau să-mi dau demisia.
E totul în regulă?
Nu, nu prea.
Nu mai pot lucra acolo.
E prea mult pentru mine.
"Prea mult"?
Da. Cred că am început iar să am vedenii.
Chiar îmi pare rău.
Nu e vorba de slujbă. Numai că...
- Vreau să ştiu că eşti bine. - Da.
Sunt bine.
Treci mâine pe aici să-ţi laşi ecusonul şi toate cele, ştii tu.
Da, aşa am să fac. Mulţumesc pentru înţelegere, tată.
Max, sunt tatăl tău...
şi te susţin.
Ştii asta.
Da, ştiu.
Bine.
Odihneşte-te.
Da.
Ce ţi s-a întâmplat?
Tată!
Max, ce e cu tine aici?
Ştiu ce trebuie să fac.
Am trecut ca să...
- M-am răzgândit. - Foarte bine ai făcut.
Vreau să rămân la Mayflower.
Vino încoace. Strânge-mă în braţe.
Mulţumesc.
O să fie bine.
Da, ştiu.
Nu ştim de ce ni se întâmplă ce ni se întâmplă...
dar tendinţa este ca lucrurile să se lămurească de la sine.
Totul se întâmplă cu un motiv, Max.
Da. Sigur.
Ţi-e foame?
Vrei o felie?
Nu, mulţumesc.
- Aştepţi, te rog, o secundă? - Durează un minut.
Cu ce vă pot ajuta?
Detectiv Huston, de la Omucideri.
Detectiv Piccirilli. Acelaşi departament.
Omucideri?
Am venit să vă punem câteva întrebări...
despre câţiva dintre colegii de la Mayflower...
poate aflăm de la dvs. Unele informaţii folositoare.
Am trecut pe la dvs. pe acasă.
Nu eraţi.
Aşa. Şi?
Şi de ce nu ne spuneţi.
Ce să vă spun?
Aţi aflat despre domnişoara Jenna McCarty, corect?
Da.
Şi aţi trecut şi pe la...
dl Ryan Parker în seara asta, nu-i aşa?
Da. Dar...
Atunci nu aveţi cum să nu ştiţi că a murit, da?
Da.
Ucis cu brutalitate, mai exact.
De aici, omuciderea.
La plural, de fapt, Pic.
Omucideri, cu "i" la sfârşit.
Ai dreptate, băi.
Au fost două omucideri...
săptămâna asta, cu victime angajaţi de la Mayflower.
Dacă tot aţi fost la locul crimei în seara asta...
Şi răspundeţi de pază...
ar fi logic să aveţi o părere sau două despre chestiune.
Sunt unul dintre suspecţi?
Nu.
- Nu încă. - Nu încă?
Nu oficial.
Cum adică nu oficial?
În momentul ăsta sunteţi suspectat de un singur lucru:
că sunteţi un agent de pază prost.
Aşadar, ce-aţi căutat mai devreme în faţa casei decedatului?
O coincidenţă cam morbidă, nu vi se pare?
Nu.
Nu cred că a fost o coincidenţă morbidă.
Chiar deloc.
Şi oi fi eu un agent de pază prost, dar după cât se vede nici dvs....
nu sunteţi nişte detectivi mai breji.
Dacă vă făceaţi temele, aţi fi ştiut că...
dl Parker este directorul operaţii...
al acestei sucursale a magazinului universal Mayflower.
Şi, conform protocolului, dacă ceva este în neregulă, sunt obligat...
să îl contactez pe dl Parker imediat.
Şi de ce nu l-aţi sunat?
Când veţi înceta cu hărţuiala şi vă veţi întoarce la treaba dvs....
veţi constata că evidenţele apelurilor telefonice arată faptul că...
am încercat să-l sun pe dl. Parker.
Probabil, aş adăuga, chiar în timp ce dl Parker era, după spusele dvs....
ucis cu brutalitate.
Cred că mi-ar fi fost puţin cam greu să îl şi omor în acelaşi timp.
Aşadar, aţi dat fuga la decedat acasă...
să îl anunţaţi că aveaţi probleme cu...
Cu oglinzile.
Dacă nu mai aveţi alte întrebări, aş dori să mă întorc la treabă.
- Nu mai avem întrebări. - Deocamdată.
- Am vrut doar să trecem pe aici. - Să vă salutăm.
Şi să vă spunem că suntem cu ochii pe dvs.
Mă simt mult mai în siguranţă acum.
Vă mulţumesc mult, dlor detectivi.
Nu înţeleg.
Cine eşti?
Ce doreşti?
A lucrat aici.
DISPĂRUTĂ LA DATA DE 22.09.2010
- Salut? - Salut. Elizabeth Reigns?
Salut. Elizabeth.
Salut. Sunt Max.
Salut.
Vrei să vorbim despre sora mea? Mi-ai spus că ai avea nişte informaţii.
Da.
S-ar putea s-o fi văzut de curând.
Unde?
La magazinul Mayflower.
Unde la Mayflower?
În oglinzi.
Poftim? În oglinzi? Cum adică în oglinzi?
Da, ştiu că par nebun...
dar îi văd reflexia în oglinzi.
Şi mă... Şi când mă întorc cu spatele dispare.
Nu mai e acolo.
Nu ştiu cine te-a pus să faci asta.
Sora mea, sora mea mai mică Eleanor a dispărut de două luni deja.
Iar tu faci din asta o glumă tâmpită.
Nu, nu e o glumă.
Ascultă-mă.
- Vorbesc serios. - Nu pune mâna pe mine!
Numai nu pune mâna pe mine.
Ştiu că pare o nebunie ce ţi-am spus.
Dar e adevărat.
Deci a început să ţi se întâmple din prima noapte de serviciu?
Cum se face?
Cum se face că dintre toţi cei care lucrează acolo...
tu eşti singurul care o vede pe sora mea?
Acum un an mergeam cu maşina împreună cu logodnica mea.
Poftim?
Nimic.
OK.
Poţi să cauţi în rucsac şi să-mi dai şi mie mobilul?
- Da. - Vreau să îl sun pe tata.
Da, stai puţin. Ai grijă cum conduci.
- OK, Max? - Da. Am înţeles.
- Te rog. Mulţumesc. - Văd bine.
Perfect?
- Hai, lasă-mă, sunt un şofer excelent. - Da.
OK.
Unde ziceai că e?
Acolo în faţă.
În faţă. În faţă.
- Eşti sigur? - Iubito, e chiar acolo.
Ai găsit ceva?
O, Doamne.
Max Matheson, e ce cred eu că e?
- Păi, ce crezi că e? - Nu ştiu.
Un şofer beat.
A intrat în tine?
Am virat ca să îl evit.
Mi-am înfăşurat maşina pe după un stâlp de telegraf.
Tehnic, a fost vina mea.
Şi logodnica ta a...
a murit în accident?
Amândoi am murit.
Puneţi-i o perfuzie.
Nu vă mişcaţi, domnule.
Te-au adus înapoi din morţi.
Şi poate şi eu am adus ceva cu mine...
capacitatea de a vedea tărâmul de dincolo sau aşa ceva.
După asta, o vreme am cam luat-o razna...
medicamente, alcool...
băgam în mine tot ce prindeam.
Ca şi cum aş fi încercat să mă apropii de ea cumva.
- N-a fost vina ta. - Eu eram la volan.
Ai încercat să virezi ca să te fereşti. Ai încercat s-o salvezi.
Da, dar n-am putut.
N-am putut s-o salvez.
Voiai s-o revezi.
Da. Mai mult decât îţi poţi imagina.
De când a dispărut sora ta?
Cam de două luni.
Şi tot crezi că...
A murit?
Sigur, poliţiştii spun că fetele pleacă de acasă des să înceapă o viaţă nouă.
Dar eu şi Eleanor...
nu eram doar surori, eram cele mai bune prietene, suflete pereche.
În noaptea în care...
a dispărut...
M-am trezit dintr-un somn profund ţipând fără motiv.
Inima îmi bătea aşa de repede că am crezut că-mi va exploda.
Am ştiut atunci, pe loc.
Ce făcea sora ta în ziua dispariţiei?
Lucra la magazinul Mayflower.
Urma să fie o petrecere în seara aceea, iar ea... era proaspăt angajată.
Sărbătoreau începerea lucrărilor la magazin.
Trebuie să merg la serviciu.
Da, eu trebuie să dorm puţin. În noaptea asta sunt iar de serviciu.
Sună-mă dacă apare ceva.
Cu siguranţă.
Mulţumesc, Max.
N-am făcut nimic. Nu încă, cel puţin.
Dar încerci.
E mai mult decât au fost dispuşi ceilalţi să facă.
Eleanor.
Îmi dau silinţa.
Chiar îmi dau silinţa.
Te rog. Încetează.
Stai. Ce faci?
Te rog, nu... nu face asta.
Te rog.
Nu.
Spune-mi ce să fac. Te rog, spune-mi. Doar...
Ce e? Ce?
Salut.
Ce zi era când a dispărut?
Era o miercuri noapte.
Care era data exactă?
Ce-are a face?
Păi, e o şansă mică, dar m-am gândit că poate...
dacă Eleanor a păţit ceva în timp ce era la serviciu, aici la Mayflower...
poate că apare ceva pe camerele de supraveghere.
Era miercuri, 22 septembrie.
22.
FIŞIER LIPSĂ
Nu-i aici.
Poftim?
Lipseşte.
- Lipseşte? - Da.
Cineva l-a şters.
- Cine? - Păi, lasă-mă un minut.
Da, ultima accesare pe 24 septembrie.
La două zile după dispariţia ei.
Cine a fost ultima persoană care a accesat fişierele?
Ultima accesare: Henry David Schow.
Cine e?
Agentul de pază pe care l-am înlocuit. Tipul s-a tăiat singur şi a demisionat.
Se spune că a înnebunit complet.
Toate astea după dispariţia surorii mele.
Poţi să treci să mă iei?
Henry Schow?
Henry, eşti înăuntru?
- Henry, tu eşti? - Nu te-apropia de mine.
Haide. Henry, deschide uşa.
Am spus să nu te-apropii.
Henry, nu am venit să-ţi facem rău. Vrem doar să-ţi punem câteva întrebări.
Nu închide... Henry!
Cine eşti?
Sunt înlocuitorul tău de la Mayflower. Sunt noul paznic de noapte.
Ai văzut-o deci?
Pe cine?
Pe ea.
Eleanor.
Ce ştii despre Eleanor?
Nimic. Nu ştiu nimic.
Henry, pe noi nu trebuie să ne minţi.
- Nu mint! - Ba da, minţi! Ce-ai de ascuns?
Vrea să mă omoare.
De ce ar vrea sora mea să te omoare?
Sora ta?
Henry, tu ai ucis-o pe sora mea?
Nu. Nu ştiu ce i s-a întâmplat.
Dar de ce crezi că vrea să te omoare?
Nu ştiu.
Şi fişierele?
Ce fişiere?
Fişierele cu înregistrările camerelor.
Cel din noaptea în care a dispărut.
Cele pe care le-ai şters, Henry.
N-am făcut decât să execut ordinele!
Henry, cine ţi-a ordonat să ştergi fişierele?
Dl Landreaux, Keller Landreaux...
mi-a cerut să le fac pierdute, a spus că e important.
- Keller. - Atunci a apărut sora ta prima oară.
În noaptea aia.
Atunci a început să mă bântuie din oglinzi.
Henry, nu ne spui chiar tot.
V-am spus totul.
Henry, sora mea a fost dată dispărută a doua zi.
Şi cineva ţi-a cerut să ştergi fişierele cu înregistrările camerelor...
şi nu ţi s-a părut nimic suspect?
Nu, nu mi s-a părut. Nu m-am gândit. Nu...
Nu am vrut să ştiu.
Henry, trebuie să ne spui tot ce s-a întâmplat în noaptea aceea. Tot.
Vreau doar să mă lase în pace.
Nu o să înceteze până când nu obţine ce vrea.
Până nu se află adevărul, Henry!
Nu ştiu care e adevărul.
Keller m-a ameninţat că mă dă afară, aşa că eu... doar l-am ascultat.
Eram la subsol.
Mi-a spus că trebuie să ştergem fişierele.
Îmi pare rău!
La subsol.
Trebuie să ne-ntoarcem la Mayflower. Să vedem ce e la subsol.
Subsol.
Îmi pare rău!
Ce e?
E nişte rugină pe jos.
Cred că de la ăsta e. A fost mutat.
Mă ajuţi puţin?
E un pasaj tehnic.
Eşti bine acolo?
- Max? - Da, sunt bine.
Nu scoate un cuvânt sau vă omor pe amândoi.
Mă-ntorc imediat.
Max, trebuie să vorbim.
Ieşi de-acolo.
- Max, are un pistol! - La naiba!
Rahat!
Asta trebuie dezvăţată de timiditate.
Păzea, lume. Jenna McCarty îşi reia vechile şmecherii.
Ei bine, singurul mod de a ţine proaspeţii angajaţi sub control...
este să te asiguri că îi ai cu ceva la mână.
Şi nimic nu impune mai mult respect decât conştiinţa faptului...
că te-ai făcut complet de rahat în faţa superiorilor.
Eşti rea.
- De unde eşti tu de loc? - Deci cum ziceam...
- Uite-l pe tip, chiar acolo. - Poftiţi, domnişoară.
O cunoşti pe fata aia de-acolo? Lucrează la contabilitate?
Am mai văzut-o, dar încă nu am cunoscut foarte multă lume, aşa că...
Dar tu?
Eu sunt la serviciul operaţional, aşa că mă ocup numai de chestii curente.
Cred că te place.
- Mulţumesc. - Cu plăcere. Bei apă, da?
- Da. Mi-era aşa de sete. - Eu conduc.
Elizabeth!
Ajutor!
Uite, n-am vrut să-i fac rău surorii tale! Nu vreau să-ţi fac rău nici ţie!
De ce mă obligi să fac asta? De ce nu faci ce-ţi zic!
Lasă-mă-n pace!
Ce naiba?!
Drăguţo, te simţi bine?
- Doar am... - Ce ţi s-a întâmplat?
- Salut, băieţi. - Salut, şefu'.
A cam băut, ştii.
O, nu. Se pare că cineva a băut cam mult.
- Stai, stai, stai. - O să te ducă Keller acasă, păpuşă.
Da, nicio problemă. Hai, vino încoace, iubito. Vino.
- Ia-o de braţ. - Aşa, bravo.
- O să-ţi revii. - Aşa, bravo.
O să-ţi revii. Să bei multă apă.
Distracţie frumoasă.
Vrei un pahar?
- Da, te rog. - Două.
- Mi-am uitat geanta la muncă. - OK, ne întoarcem. Nici o problemă.
Cheile mele.
Stai.
- Unde mergem? - Aşa, bravo.
Trebuie să te duc acasă cu bine.
Trebuie să merg acasă?
Am ajuns. Să-ţi luăm cheile şi să te ducem acasă.
Mă simt aşa de...
- Nu, nu, nu. - Lasă-mă-n pace!
Lasă-mă-n pace! Lasă-mă-n pace!
Opreşte-te!
Trebuie să vorbim! Eleanor, trebuie să vorbim!
Eleanor! Unde te duci? Vino încoace!
Nu vreau decât să vorbim!
Ce naiba?!
Ajutor! Max!
Opreşte-te!
Nu te mişca, nenorocito.
- De ce faci asta? - Gura!
Nu pot permite aşa ceva.
Mişcă!
Nu vreau decât să vorbim!
Îţi jur pe ce-am mai sfânt, nu vreau să-ţi fac nici un rău!
Nu vreau decât să vorbim.
Eu cred că eşti doar puţin confuză, atâta tot.
Intră acolo, Eleanor!
- Eleanor? - Nu vreau decât să vorbim.
O să strici totul!
Lasă-mă-n pace!
E vina ta, Eleanor!
Tot ce voiam era să vorbim!
Fir-ar să fie.
Ce tâmpit sunt!
Ajutor! Lasă-mă-n pace!
Lasă-mă-n pace!
Dă-te înapoi, Elizabeth!
Lasă-l jos, Keller.
S-a terminat, Keller.
O, Doamne!
S-a terminat.
Ai reuşit, Max.
Deci, dacă înţeleg eu bine...
nici după ce l-ai ajutat pe Keller Landreaux...
să acopere gaura spre pasajul tehnic cu boilerul...
şi să şteargă toate fişierele digitale cu înregistrările camerelor...
nu te-ai gândit că ceva era, ştiu şi eu...
putred?
Nu, domnule, nu m-am gândit.
Dar ştiai că fata era dată dispărută.
Da, domnule, ştiam.
Şi eşti dispus să semnezi o declaraţie în care mărturiseşti tot ce ne-ai spus?
Da.
Prin care eşti conştient că...
îţi recunoşti rolul...
de complice la muşamalizarea uciderii lui Eleanor Reigns.
Ce-ar fi să-i dăm omului un pix.
Mi-ai luat cuvintele din gură, Pic.
Care-i treaba, Pete?
A fost cel mai simplu interogatoriu din viaţa mea.
Ştiu şi eu, Pic.
Totuşi e prima dată când am jucat amândoi rolul "poliţistului bun".
Tre' să fie o bubă undeva.
Mereu este.
Bună, Eleanor.
SubRip by Driv3r
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania