E o zi frumoasă.
Da, cu siguranţă.
- Aveţi o rochie frumoasă. - Mulţumesc.
Ce citiţi?
- Poezie. - Ştiu un poem. Vreţi să-l auziţi?
- Nu, mersi. - O iubesc pe micuţa pisicuţă.
Blana ei e aşa fină. Şi dacă n-o rănesc, nu-mi va face rău.
Care-i treaba, nu vă place? De ce nu mergem să mâncăm ceva
şi îmi puteţi citi nişte poeme din alea de-ale dv?
Nu, mulţumesc. Prefer să citesc în linişte.
Pentru că-mi este foarte foame şi urăsc să mănânc singur.
Atunci poate o cafenea ar fi mai pe gustul dumitale.
Te crezi foarte frumoasă, nu?
Mama spunea că am un anumit nivel de drăgălăşenie
dar cred că în limba indienilor Anasazi
înfăţişarea e pentru ca alţii să se uite la ea.
Urcă.
O să plec acum. Îţi sugerez să mă laşi.
Urcă!
- Mă ameninţi? - Urcă!
La revedere.
Cine l-a văzut că moare? "Eu", spune musca, "Cu ochii ei micuţi".
DOMNIŞOARA JUSTIŢIARĂ
Traducerea şi adaptarea: Neoh (c) Titrări Team
Dragă mamă, cum scot sângele?
Ţi-am spus, dragă. Suc de lămâie în aceeaşi cantitate de apă cu gheaţă.
Dacă le laşi mai mult, nimeni nu va şti diferenţa.
- Va fi micul nostru secret. - Avem atât de multe, dragă mamă.
Acum, spune-i mamei.
Nu te mai eschiva. Iar te-ai tăiat cu cuţitul?
Nu, dar nu-ţi face griji pentru mine, dragă mamă.
- O mamă se îngrijorează mereu, Mary. - Mereu spui asta.
- Pentru că e mereu adevărat. - Pot să am grijă de mine.
Deci... ce are de gând să facă azi fata mea cea mare?
Sunt profesor suplinitor cu un salariu minim,
într-o clasă de a I-a, amestecată rasial şi nu prea strălucită.
Sărăcuţa de tine.
Puteai să ajungi într-o şcoală privată
după care conduceai departamentul sau să devii preşedinte.
Dar nu ăsta a fost destinul meu, mamă.
Mă îndoiesc că destinul tău este să fii profesor suplinitor.
Nimeni nu-şi ştie destinul în afară de... Dumnezeu...
sau... un autor de romane.
Nu pot să pricep de ce nu faci ceva mai permanent.
Permanenţa este temporară, dragă mamă.
Presupun că este ceva adevăr în ceea ce-ai spus, Mary.
Adevărul este relativ.
- Cred că trebuie să te las. - Nu mă vei lăsa niciodată.
- La revedere. Te iubesc. - La revedere. Şi eu te iubesc.
Viaţa nu-ţi oferă de cele mai multe ori decât nimicuri.
Două lucruri rămân ca piatra:
Bunătatea de a ajuta oamenii şi curajul propriu.
Ce vrea autorul să ne spună în carte este că,
în viaţă contează cel mai mult bunătatea şi să ai curaj.
Îmi puteţi da un exemplu de curaj în vieţile noastre?
- Dră Meadows, dră Meadows! - Gordon?
- Doamnă Meadows? - E dra Meadows. Să continuăm.
Dacă dv sunteţi domnisşoară, asta înseamnă că nu aveţi un soţ?
Asta e una dintre interpretări.
Cu toate că uneori o prefer pe asta pentru că vă am pe voi toţi.
Deci cine are un exemplu să-mi dea?
Te-ai gândit la unul, Heather?
Pot să mănânc un sandviş acum?
Nu, nu încă. Pot să te ajut să găseşti un exemplu de curaj?
Dna Dodd ne-a părăsit.
Dna Dodd nu e aici acum. Domnişoara Meadows este.
Nu se mai întoarce niciodată.
- Normal că se întoarce. - Ba nu, nu se mai întoarce!
Bunica mea a avut aceeaşi boală ca şi ea şi a murit.
Am văzut-o în coşciug. Arăta că brânza la sul.
Pare că dna Dodd este un exemplul de curaj.
Ce-aţi zice să-i facem felicitări dnei Dodd cu "faceţi-vă bine"
şi i le voi trimite personal? Le colorăm sau le lăsăm simple?
- Simple. Colorat! - Simpl... Dumnezeule!
Dna Dodd a primit ultimul diagnostic.
Nu le umple capetele cu speranţe deşarte.
În lume sunt peste 13 milioane de supravieţuitori de cancer.
Singurul lucru fals e să nu avem speranţă.
- E cumva un fapt? - Da. Ca să vezi că-i adevărat,
poţi contacta Societatea Americană a Bolnavilor de Cancer.
În regulă, doamnă Meadows. M-am săturat de dumneata.
Poate că mă confunzi cu eşarfa de la gâtul tău care e în pericol
să devină un turnichet. O să mă întorc la clasa drei Dodd.
Copiii nu au nevoie şi de alte schimbări momentan.
O să le ofer cât ajutor pot,
ceea ce i-ar putea ajuta în aceste momente confuze.
- Du-te acasă. Cecurile sunt în poştă. - Mă îndoiesc.
Rareori primesc vreun cec prin poştă. La revedere.
- Bună dimineaţa, dnă Davenport. - Bună dimineaţa, dră Meadows.
Grădina dv pare foarte îndrăzneaţă azi. Care este secretul dv?
Sincer, zaţul de cafea şi o copilire meticuloasă.
- Serios? - Da.
În regulă, o să încerc asta. Trebuie să recunosc, dră Meadows,
mă bucur extrem de mult că sunteţi în acest cartier.
De când v-aţi mutat aici, lucrurile s-au schimbat.
În bine, sper.
Da! Adică, e o plăcere iar să locuieşti aici.
Sper să vă măriţi contractul şi să rămâneţi definitiv.
Să rămân definitiv? E bine să rămân.
Ce-a zis pasărea albastră?
Dră Meadows, un nou dentist s-a adăugat la cabinetul lui Doug
şi e singur şi ne-am gândit ca să vă combinăm.
Mulţumesc. Dar nu am nevoie de-un dentist.
Nu, am vrut să zic... Nu vreau să ajungeţi dră bătrână.
Asta-i imposibil. Nu fac curat prin case.
Şi nu am intenţia să fiu domesticită.
- Bine. - Dar mulţumesc.
Aveţi grijă la ghimpi. La revedere.
E-n regulă.
Bine. Niciun picior rupt.
Bună treabă. Da.
Mă scuzaţi, dră.
Bună seara, dle şerif.
Aveţi idee de ce am oprit?
Da. Am parcat vehiculul ilegal în mijlocul drumului
care e la fel de ciudat cu a locui într-o maşină abandonată.
Dar m-am îngrijorat pentru această broască râioasă.
Şi nu era nicio parcare în stradă.
Crezi că dacă o să-l sărut, se va transforma într-un prinţ?
Poate.
Sau e doar o broască norocoasă.
Aceasta este un Metropolitan Nash din '56?
Da, îmi aduce aminte de nişte pantofi de lac pe care i-am avut.
Îmi aduce aminte de podeaua din bucătăria bunicii.
Atât de curată încât poţi mânca de pe jos.
Prefer să stau la masă.
Sigur că da.
Puteţi să... O... Nu mişcaţi.
Crezi că e adevărat? Că poţi face diferenţa în lume?
Cred că e imposibil să nu încerci.
Simt exact acelaşi lucru.
- Cu ce vă ocupaţi? - Predau copiilor.
- E super. - Îmi face plăcere.
În regulă, o să vă dau doar un avertisment
- de data asta, domnişoară... - Meadows.
- Meadows. E un nume frumos. - Mulţumesc.
Pot să vă întreb de unde sunteţi?
"Pot întreba" că puteţi oricum; "pot să vă întreb" dacă este permis.
La revedere, domnule şerif.
Continuaţi.
Ştiu că e dificil, dar chiar dacă dna Dodd s-a dus în ceruri
şi îi învaţă pe alţii, n-o s-o uităm niciodată, da?
Şi nici ea nu vă va uita pe voi.
Simt spiritul ei în această clasă, în special dacă închid ochii.
O văd.
Poartă rochia albastră. Arată aşa de bine.
Şi zâmbeşte la voi toţi. Vedeţi asta?
- Da. - Îi vedeţi zâmbetul?
Da.
Vedeţi, începeţi să vă amintiţi de ea.
Dacă facem asta în fiecare zi, va fi mereu alături de noi.
- Bine? - Da.
Probabil că vă întrebaţi de ce v-am dat înapoi felicitările?
Mă gândeam să le punem, fiecare în câte un balon,
şi într-o zi, o să le eliberăm.
Da.
- Ai spus că se va întoarce. - Ştiu, scumpete.
M-am înşelat. Uneori dra Meadows...
Minte! Ai minţit!
Heather. Scuzaţi-mă, copii. De ce nu începeţi?
Heather, scumpete.
Heather, scumpete. Heather.
Vino aici, vino aici. Heather.
E-n regulă, scumpete. Îmi pare rău.
Îmi pare rău.
Toţi oamenii răi trăiesc şi toţi cei buni mor.
Urăsc lumea asta. E un loc oribil.
Ştiu. Uneori este aşa, dar nu mereu.
Şi este responsabilitatea noastră...
să-l facem un loc mai bun.
Bună, dră Meadows, vrei să vii la Happy Hour?
Bună, Katharine.
Nu ştiu cum Happy Hour va face vreo diferenţă...
Pa, dră Meadows. Îmi place cum sunteţi îmbrăcată.
Mulţumesc. Să aveţi o zi bună.
La revedere.
Dră Meadows.
- Pot? - Dle şerif.
O ediţie absolut specială care este esenţială tuturor.
Dacă asta nu te face normal, nimic nu te va face.
Mulţumesc.
Mereu mi-am dorit să am una.
O propoziţie conţine şi cuvinte care nu sunt necesare,
un paragraf conţine şi propoziţii care nu sunt necesare.
Fă ca fiecare cuvânt să conteze.
Aş vrea să te iau într-o după-amiază pentru o tură
în Chevrolet-ul meu clasic din 1970.
Mi-aş dori asta foarte mult.
Cum, dacă nu te superi, ştii unde muncesc?
Eu îţi aduc mâncarea.
Adresa ta a apărut. Eu...
- E ilegal. - Da, este. Mă simt foarte naşpa.
Eu doar... n-am putut să nu mă gândesc la această fată
din mijlocul drumului care ţinea în mână o broască.
Foarte corect, scuze. Îmi cer scuze. Am încălcat regulile.
Cred că e-n regulă să încalci regulile uneori.
Bun.
Le spui asta elevilor tăi?
Ce?
Că e-n regulă să încalci regulile uneori?
Le reamintesc să fie buni mereu.
Cum...
se pot proteja dacă sunt lângă cineva pe care nu-l cred bun.
Îmi place asta.
Ascultă, dacă copiii nu sunt bine, dacă nu sunt bine cu adevărat,
suntem pierduţi.
- Îmi place ploaia. - De ce?
Mă face să mă simt curată.
Am cumpărat proprietatea asta acum câţiva ani.
Şi aici m-am gândit că voi construi o casă într-o zi.
- Ai licenţă de construcţie? - Nu, nu am licenţă de construcţie,
dar voi angaja pe cineva care să mă ajute, deci mulţumesc.
Bomboană de zahăr ars şi unt sau lemn dulce?
Dle şerif, pot să vă întreb de ce aţi ales această carieră?
- Frică. - Despre ce?
E o alegere în carieră motivată de un suflet îngheţat de frică
care ar putea ajunge
- la fel ca restul familiei sale. - Ce înseamnă asta?
Eşti familiarizată cu termenul de ocnaş?
Deci ai sânge rău.
Nu cred că i-aş spune aşa. De ce ai început să predai?
- Eu pun întrebările. - Serios? Bine.
Care e a doua...
alegere de carieră?
- Promiţi că nu râzi? - Nu.
Nu?
- Vrei să mă risc? - Da, te rog.
Cântăreţ la acordeon.
De ce?
De ce nu? Mi se pare că are ceva aparte.
E înţeles greşit.
Ştiai că acordeonul este al doilea instrument cel mai puţin apreciat
chiar înainte de cimpoi şi imediat sub flaut?
Nu, nu ştiam asta până ce nu mi-ai zis tu.
- Pot să te întreb ce faci? - Dansez cu acordeonul tău.
Nu sunt aşa de bun.
E încă în lucru.
Nu aşa e tot?
Mulţumesc pentru... mişcare şi gustare.
Cu multă plăcere.
Domnişoară Meadows.
Da?
- Pot... - Da.
Sigur.
Asta va acoperi acel geam, nu?
- Da. - Sus şi jos.
Dnă Davenport, ce faceţi?
E mai bine să fii bine decât să-ţi pară rău.
Îmi cer scuze că nu sunteţi în siguranţă.
Parcă aţi spus că este mai sigur cartierul acum.
N-ai citit ziarul încă?
Departamentul de Corecţie a eliberat aproape 2000 de deţinuţi
în ultimele şase luni din cauza "supraaglomerării".
Acum nu pot avea grijă decât pentru 800 dintre ei.
Unii spun că s-au mutat chiar în acest cartier.
Doug spune că este neconstituţional
să încerci să-i opreşti. Spune că aşa e legea.
Păi... nu poţi trăi în frică.
Domnişoară Meadows. Eşti aşa tânără şi naivă.
Pot îndrăzni să spun că nu sunt niciuna. Doar par a fi.
Urăsc să spun asta, dar nu m-aş plimba prin cartier
costumată aşa. Te faci singură o ţintă.
Dnă Davenport, nu-mi schimb stilul pentru nimeni.
La revedere.
Da, la revedere şi ţie.
Doamne!
Deci, vă las, prietenii mei, cu o întrebare pentru Luca.
Cine sunt vecinii tăi?
Hai să ne întrebăm, cum îi putem servi mai bine?
Nu acesta este exemplul ce vrem să-l oferim copiilor noştri?
Du-te în pace şi dragoste şi serviţi-l pe Domnul.
- Bună, dle şerif. - Dră Meadows.
Îmi doream să vă văd, dar nu credeam că pe aici.
- Sunteţi catolică? - Nu.
Nu, mulţumesc.
Îmi place să cânt la coruri.
Tu?
Mă recuperez. Bunica obişnuia să mă aducă aici când eram mic.
Eram dat afară tot timpul. Şi ea m-a domolit
şi mi-a amintit că e singura din familie care nu va ajunge în Iad.
Şi dacă îmi joc cartea bine, mă va lua cu ea,
care mi se pare destul de morbid. În fine,
i-am promis că voi apărea.
Te-ai ţinut de promisiune.
Nu le fac dacă nu sunt capabil să mă ţin de ele.
Încă îţi mai simt sărutarea.
Pune-ţi o dorinţă.
- E bine? - Da.
E bine?
- Uită-te la mine. - Iartă-mă.
- Se simte bine. - Bine.
Bine.
- Uită-te la mine. - Bine.
Crezi că dacă raportăm violatorii, pot fi reabilitaţi?
Asta este ideea ta de discuţie de după?
Pernele nu vorbesc.
Doar... Doar...
- Scuze. - Bine.
Vino. Vino.
Tu?
Să vin?
Cred în a doua şansă.
Cred în încercări, dar reabilitarea n-a funcţionat la tatăl meu.
Deci ce vrei să faci?
Bine, de ce nu ţinem discuţiile astea departe de dormitor?
Pentru că legea e treaba tuturor.
Este? Este?
Legea este responsabilitatea tuturor?
- Nu ştiu. - Da.
Uite cazul justiţiarului la care lucrez. O parte din mine îl respectă.
Dar nu mă vei face niciodată să zic cu voce tare
pentru că nu e politic corect asta.
Ştii, "corect politic" e pentru politicieni.
Şi există oameni răi în lumea asta.
Şi n-ar trebui să fie în preajma celor buni.
În special pe lângă cei mici.
Eşti minunată.
Arăţi minunat. Eşti minunată. Asta a fost minunat.
Pot să te întreb ceva, dră Meadows?
- Sigur. - A fost minunat şi pentru dumneata?
Domnule şerif,
sunt câteva lucruri pe care o doamnă nu le divulgă... unui domn.
Aveţi maniere. Nu-i aşa, dră Meadows?
Cum ar fi lumea fără ele?
Nu te vom uita niciodată, dnă Dodd!
E un înger sus acolo. Nu-i aşa?
Da, cu siguranţă.
O să fiţi profesoara noastră pentru restul anului, dră Meadows?
- Nu, sunt doar suplinitor. - De ce nu staţi?
Putem să mâncăm acum gustările?
Da.
Cred că ne merităm porţia. Mă duc să cumpăr nişte hot dogi.
Voi staţi cu dra Katherine. Să fiţi cuminţi.
Mă aştept să vă comportaţi frumos.
Bună, aş vrea să iau 16 Top Dog, te rog.
Alo?
Vreau să mor.
- Cred că ar trebui. - Ce?
Nu eşti bun pentru societate. Iroseşti banii contribuabililor,
abuzezi de sistemul de justiţie slab şi pledezi pentru nebunie
la un avocat al apărării corupt moral. Pentru ce?
Şi odată încarcerat, contribuabilii vor avea de plătit $47.000 pe an.
Deci ştii ceva? Asigură-te că nu greşeşti în aceea ce faci.
- Cred că mi-am schimbat părerea. - Asta nu-i o opţiune.
- Nu vă fie frică, dra Meadows e aici. - Unde sunt hot dogii noştri?
Păi, Top Dog experimentează nişte experienţe de neînţeles
şi când se va întâmpla, este important să ai şi un alt plan de bătaie.
Ştii, când un drum e blocat, mergem pe altul. Da?
- Da. - Şi asta este speranţa.
Speranţa este de obicei...
imediat după colţ. Exact ca acel camion cu îngheţată.
Îngheţată pentru toţi!
- Bună, tu. - Bună.
Ce fel de aromă vrei?
La fel ca şi dv, dră Meadows.
Dră Meadows, când voi creşte, vreau să fiu la fel ca dv.
- Nu spune asta, scumpete. - De ce nu?
Pentru că trebuie să aspiri să fii propriul individ.
Ştii, creşte şi i-aţi singură deciziile.
Şi la fel şi secretele?
- Ce-ai spus? - Pot păstra un secret, dră Meadows.
Dar copiii n-ar trebuie să aibă secrete. Şi n-ar trebui să le ţină.
Dar aţi vărsat ceva pe rochia dv.
Ce?
Aţi vărsat ceva pe rochia dv, dră Meadows.
Presupun că da.
Nu-mi place deloc. Ce zici să luăm o îngheţată?
Dra Meadows are nevoie de nişte îngheţată chiar acum.
- Super! - Da, hai s-o facem.
- Cum îl cheamă? - Frank.
- Bună, Frankie. - Am spus că-l cheamă Frank.
Copii, nu putem să ne apropiem de animale ce nu le cunoaştem. Haide.
- Haide, acum. - Mereu să îi lăsaţi să vină la noi.
Mereu să faceţi asta.
- Mike. - Da.
- Ai grijă. - Ce?
Bună prindere.
Ascultă, am comparat informaţiile din caz cu o altă jurisdicţie
şi am găsit ceva asemănător.
Şi pare a fi un fel de...
Mary Poppins din Pulp Fiction.
Personal, nu cred că o femeie poate face toate astea.
Adică, nu că n-ar fi capabile. Cu siguranţă Michelle este a dracului
înainte să vină acea perioadă.
- Danny, mulţumesc. - Ai priceput.
Pot primi mingea înapoi?
Am crezut că te-am învăţat mai bine de atât.
- Bună ziua, dle şerif. - Dră Meadows.
Ce faceţi?
Arătaţi minunat.
V-am luat ceva.
Iubesc galbenul.
Sper şi eu. L-am furat din curtea dv.
M-am gândit că putem vorbi?
- Da, e o zi minunată. - Chiar este.
Şi aceasta e o uşă drăguţă.
Mereu purtaţi acei pantofi?
Da.
Astea au nevoie de puţin lucru.
- Sunteţi bine? - Da. Dv?
Da. Sunt bine. Întrebam doar...
Au fost azi lângă şcoală nişte schimburi de focuri.
Şi au fost masacraţi civili. Presupusul ucigaş a fost ucis.
- Excelent. - Excelent? Asta e ceva bun?
Da.
Staţi, sunt... confuză, dle şerif.
Aţi spus că au fost ucişi civili.
Ce contează dacă ucigaşul a fost ucis sau nu?
Nu. De dv îmi fac griji.
A fost un vânzător de îngheţată care a afirmat
că erau nişte copii pe acolo în momentul împuşcăturilor.
- Cu vanilie şi ciocolată. - Ce-aţi spus?
Asta e favorita mea şi au spus că o va avea
iar până mâine.
- Care-i favorita dv? - Cu vanilie şi ciocolată.
Atunci poate mergem împreună odată.
- Mi-ar plăcea. Vă plac cornetele? - Da.
Bun. Îmi plac cornetele. Mă simt puţin ciudat
când merg pe stradă ţinând unul în mână, dar uniforma ajută.
Unde aţi trăit înainte să vă mutaţi aici?
- Altundeva. - Cum ar fi Dayton?
Nu. Nu mi-a plăcut Dayton.
Deci aţi locuit acolo.
Ce vreţi să ştiţi?
A existat şi acolo nişte crime în stilul justiţiarului
- şi poate aţi auzit de ele. - Nu.
Nu.
M-am mutat aici acum cinci luni jumătate.
E ceva ce nu-mi spuneţi?
Sunt o mulţime de lucruri ce nu vi le spun, dle şerif.
Elemente de stil 17 instrucţiuni de e omite...
cuvintele ce nu-ţi plac.
Bine.
Dle şerif, îmi puteţi face un favor? Vreau să ştiu
dacă în cartier s-au mai mutat şi alţi condamnaţi.
- De ce? - Pentru şcoală, pentru copii.
Şi am văzut pe cineva dând târcoale şi mă face să fiu...
- Inconfortabilă. - Bine, cine?
- V-a spus cineva ceva? - Nu.
- Nu s-a întâmplat nimic? - Nu.
O să mă interesez.
Ar trebui să mă întorc...
La muncă, deci...
Mă omorâţi. Nu pot dormi noaptea.
La revedere.
Eşti o tânără puternică. Nu-ţi face probleme.
O mamă nu încetează niciodată să-şi facă griji.
- E corect? - Ce anume, dră Meadows?
Să aduci pe lume un copil?
Le spun tuturor pacienţilor mei, dacă aveţi un cămin iubitor şi stabil,
asta e tot ce are nevoie un copil.
- Cât e de mare? - Cât unghia dv.
Stai.
La revedere.
Frank, taci.
Frank, am zis să taci!
Ia loc!
El este. L-am văzut plimbându-şi câinele.
A fost condamnat de abuz asupra copiilor.
Apropo, ai o poşetă drăguţă.
Mulţumesc.
Mama mi-a spus că o doamnă nu pleacă de acasă fără accesoriile sale.
Sunt de acord cu dânsa.
Nu vorbeşti despre mama ta foarte mult. Cum este?
Alune pasate. Poate anghinare.
În acea rară excepţie, o baie publică, cu care sunt de acord.
- Dră Meadows? - Da.
- Vă pot adresa o întrebare? - Sigur.
Ce faceţi când nu munciţi?
Ce-mi place. Grădinăritul. Ia destul de mult timp.
Tricotajul şi câteodată pictez. Şi mai am şi munca de voluntar.
Poţi să fii mai puţin vagă, te rog? Azi.
Ce-ai făcut când ai plecat de la muncă azi?
Domnule şerif,
m-am dus la mercerie şi am luat nişte fire şi nişte andrele.
Şi am început să fac o păturică.
O păturică... pentru copilul nostru.
De ce nu mi-ai spus?
Tocmai ce ţi-am spus.
Ştii ce înseamnă asta?
Da. Nu ştiu... nu ştiu.
Uită-te la mine.
Dră Meadows...
Vreau să te căsătoreşti cu mine.
Eu?
Da, dumneata.
- Nici nu mă cunoşti. - Ştiu tot ce trebuie să ştiu.
O să am grijă de dumneata.
Ar fi o mare onoare să am grijă de dumneata şi de copilul dumitale.
Serios?
Te rog.
Da.
Da!
Domnule şerif...
Dră Meadows?
Căsătoria are în componenţă... şi un anumit inel.
Un inel de căsătorie, unul de logodnă...
Unul de suferinţă.
Ai un simţ al umorului foarte dezvoltat.
- Crezi că am simţul umorului? - Chiar cred asta...
- Crezi că sunt amuzantă? - Cred că eşti foarte amuzantă.
Mamă?
Am întâlnit pe cineva.
Şi are... ochi blânzi.
- Cum îi avea şi bunicul, ştii? - Din asta sunt făcuţi băieţii?
Din broaşte şi melci şi cozi de căţeluşi.
Nu este băiat. A spus că e bărbat.
- Asta spun toţi. - Am fost un bebeluş bun, mamă?
Mary... ai fost un bebeluş perfect.
Mamă...
când am devenit...
- Mai puţin perfectă? - Mereu ai fost perfectă pentru mine.
Atunci când am realizat că lumea este...
Un canal infect de degradare şi mediocritate?
Trebuie să recunosc că a fost oribil
atunci când dl Redding a încercat să arunce în aer mall-ul.
- Am crezut că este unchiul Clybert... - Nu. A fost ani mai târziu, scumpete.
Şi a fost înainte s-o găsesc pe dna Hartford
atârnând de balconul din teatru.
Încă mai cred că a fost păcat. Avea o voce minunată.
Sau poate a fost...
Normal că atunci, scumpete.
Prin... tot... oraşul...
Ucigaşii din autobuz se duc fâşâit, fâşâit, fâşâit...
Fâşâit, fâşâit, fâşâit... fâşâit, fâşâit, fâşâit...
Ucigaşii din autobuz se duc fâşâit, fâşâit, fâşâit...
Prin... tot... oraşul...
- Am făcut-o. - Normal că ai făcut-o.
- Tu poţi face orice. - Pot?
Băi, vino aici.
Mary? Mary?
Eşti încă acolo?
Mamă, trebuie să plec.
- Unde te duci, dragoste? - Mă duc să beau un ceai cu un vecin.
Foarte bine, dragă. Nu uita, ai grijă la comportament.
Nu trebuie să ne irosim timpul, având în vedere că se duce rapid.
Cu fiecare minut fac tot posibilul ca să îndeplinesc ceea ce vreau.
- La revedere, te iubesc. - La revedere, şi eu.
Tu.
- Bună. - Bună.
Am cumpărat nişte ceai şi nişte lipii.
Serios? E frumos.
Nici nu ştiţi cât înseamnă asta, dră?
- Meadows. - Nu vreţi să intraţi, dră Meadows.
Vă rog.
Trebuie să scuzaţi deranjul.
Încă mă acomodez.
- Tocmai v-aţi mutat în oraş? - Da, exact ca şi dv, nu?
Nu, locuiesc aici de patru luni.
Şi eu.
Sunteţi aşa grijulie. Să fiu sincer, nu mi-am făcut încă prea mulţi prieteni.
Întâi, vreau să spun...
Că încerc să abordez...
fiecare situaţie...
- Sperând la ce-i mai bun. - Ce mod frumos de a gândi.
Şi sper sincer să respectaţi...
căile liniştite şi sigure pe care această comunitate le-a creat,
şi pe care au ajuns să o aprecieze.
Abia aştept.
Şi vreau să ştiţi că ştiu cine şi ce sunteţi,
şi dacă veţi răni pe cineva, sau pe vreun copil, veţi fi ucis.
Ce-aţi spus?
Am spus că veţi fi ucis.
Şi... de cine voi fi ucis?
- De mine. - De dumneata?
Dră Meadows, nu ai frică. Mesajul dumitale a fost primit.
Bun.
Asta a fost şi intenţia mea.
Trebuie să recunosc... suntem două boabe într-o păstaie.
- Şi avem multe în comun. - Nu avem nimic în comun.
- De fapt... - Acum că aţi venit să mă vizitaţi,
cred că ar trebui să vă fac o vizită pe la şcoală.
Asta n-ar fi o idee bună. Nu se va termina bine pentru dumneata.
- I-auzi, sună a ameninţare. - Eu nu fac ameninţări.
Fac promisiuni. Şi doar promisiuni pe care intenţionez să le onorez.
Unde-mi sunt manierele? Eşti la mine în casă,
şi nu m-am introdus încă corespunzător. Numele meu e Skylar.
Nu-mi pasă cum te cheamă.
Acum cine şi-a uitat manierele?
Ce-ţi dă dreptul să intri în casa mea, să mă ameninţi, să faci acuzaţii,
când nu am făcut nimic greşit?
Asta-i ilegal, dră Meadows.
Adevărul nu e ilegal.
Băi.
Nu ştii cum este să vrei să o iei de la capăt.
- Cu siguranţă că ştiu. - N-ai uitat ceva?
Terapeutul meu spune că trebuie să am grijă de mine şi de nevoile mele
înainte să pot face un bine altcuiva. Tu ai unul?
Pentru că... şi te rog să n-o iei personal...
Cred că ţi-ar trebui unul.
Şi mi-ar face plăcere să-ţi recomand unul,
pentru că... n-ar trebui să aştepţi.
La revedere.
Bună, tu.
Chiar dacă e duminică, ce discutăm aici se aplică mereu, Louie.
- Dră Meadows? - Da?
Cum de Iisus pare în acea poză a fi un fotomodel,
dar, e mai frumos decât cel din camera mătuşii mele Bea.
Din moment ce Iisus era evreu şi venea din Israel,
presupun că nu semăna cu nicio pictură.
Aceste picturi au fost făcute probabil de... un pictor idealist.
- Uită-te la el! - E foarte frumos!
Arată de parcă ar avea 2 ani.
Asta înseamnă 16 în ani câineşti.
E prea bătrân pentru această clasă.
Discutam cum fiecare zi e duminică, în felul în care trăim, nu?
Bună, William, ce desenezi?
Nu ştiu.
- Nu vrei să te alături celorlalţi? - Nu ştiu.
Te simţi bine?
De ce Iisus spune să întorci şi celălalt obraz când cineva te loveşte?
Pentru că prefera să spună asta în detrimentul luptei.
Dar dacă tu-l întorci şi acea persoană tot continuă?
Dră Meadows are o idee. Ce ziceţi de o pauză de prăjitură?
Una specială pentru tine.
Amber? Cred că e rândul tău. Faci o treabă foarte bună.
Eşti aşa tăcută. Câte o prăjitură de fiecare, da?
Frumos.
Ştii că-mi poţi spune orice, da?
Eşti sigur că te-ai lovit de acel zid?
Trebuie să pregătesc biserică pentru slujbă.
Ce tot vorbeşti? S-a terminat.
Părintele Peter spune că trebuie să fiu acolo.
Nu-i place când întârzii. Spune că e un păcat!
Termină odată! Termină!
- Părinte! - Domnul cere să nu judecăm.
Cred că El ne cere mai multe decât credem noi.
Cum îndrăzneşti? Cum îndrăzneşti?
- Eu fac munca Domnului! - Să nu-l atingi!
- Dă-te din patul meu. - Boo!
E o armă de jucărie?
Armele nu sunt jucării, scumpete.
Asta era o... jucărie secretă?
Heather, iartă-mă.
Sper că nu te-am speriat.
Nu-ţi fie frică... Dra Meadows e aici cu tine.
- Cum ai ajuns aici? - Am mers.
Sunteţi câteva străzi distanţă. Am vrut să vă surprind.
Cum ai urcat în patul meu?
A fost uşor. M-am târât pe fereastră.
Nu aveţi bare urâte ca toţi ceilalţi.
Dră Meadows?
Pot...
Pot... să fiu dra cu florile?
- Dra cu florile? - Vă rog? Vă rog!
Bine, bine.
Vreau să fii fericită. Dacă vrei să fii dra cu florile.
- Poţi să fii. - Va fi foarte distractiv!
Vom fi cele mai bune prietene.
Aş putea să-ţi spun secretele mele, pentru că deja le ştiu pe alte tale.
Secretele mele?
- Dra Meadows are un secret. - Despre ce tot vorbeşti?
Dacă v-aş spune, n-ar mai fi un secret.
Trebuie să-mi spui. Va fi un secret între noi două.
Dacă vă spun, încă pot să fiu dra cu florile
Da!
Doar dacă mi-ai spune.
V-am văzut ucigând acel om.
Ce?
- Ce om? - La Top Dog.
Am uitat să-ţi spun că-mi place acel hotdog,
şi m-am dus la fereastră şi am văzut.
Eşti doar o copilă. Eşti doar o copilă.
Eşti doar o copilă. Eşti doar o copilă. Eşti doar o copilă.
Îmi pare rău.
Îmi pare tare rău. Îmi pare rău.
Îmi pare rău. Îmi pare tare rău.
Îmi pare rău.
Tot am văzut. E-n regulă.
Trebuie să plec acum, pentru cină.
De ce ai închuiat acel geam, dră Meadows?
Uneori dră Meadows poate fi foarte... prostuţă.
Nu e aiurea să fiţi speriată, dră Meadows.
Nu sunt speriată de nimic.
Pot purta mănuşi cum purtaţi dv?
Da. Vino.
- Bună, Mary. - Bună, mamă.
M-am gândit că s-ar putea să suni.
Mamă... Mamă, mi-e frică.
Cred că voi...
Voi suna la poliţie.
- La poliţie? - Da.
Mary, de câte ori să-ţi spun?
Nu trebuie să ne bazăm pe alţii să facă ceea ce ştim şi noi.
Trebuie să aducem răul asupra noastră ca să îndreptăm greşelile din lume.
Dacă cuvântul unei femei este sabia sa,
gândeşte-te ce poate face corpul său.
Dar...
corpurile noastre pot aduce pe lume alte vieţi, nu?
Şi asta, nu?
- Nu? - Uneori.
De asemenea poate să ia una.
- Asta nu ţine de Dumnezeu? - Mary, iar începem.
Nu vrem să ne bazăm pe raiul copleşitor
ca să le oferim unora ceea ce merită, nu-i aşa?
Mamă...
Mamă, aproape...
O să am...
O să am un copil.
Eu. O să... O să am un copil.
O să am un...
O să am o nuntă!
Trebuie să iertăm pe toată lumea?
Mamă...
Nu pe toată lumea, dragostea mea. Unele lucruri sunt de neiertat.
Astăzi, îi vom spune adio dragei noastre dne Meadows.
Pierdută după un alt act prostesc şi aleatoriu al violenţei.
A trăit pentru fericirea şi mândria ei.
Micuţa Mary. Haideţi să ne rugăm ca binele să triumfe contra răului,
şi hai să ne rugăm ca ceva sau cineva să ne ghideze.
La fel şi eu... Mereu voi fi oaia neagră?
- Da, dragă. - Bine. Dar nu vreau să fiu.
Acum, acum... acolo, acolo...
Nu uita... oile negre sunt tot miei.
Mami? Mamă?
Mi-e dor de tine.
Te voi lăsa să pleci.
- Mike? - Da.
- Am primit raportul balistic. - Super.
- Se pare că avem o potrivire. - Minunat.
Şoferul de tir şi pustiul de la Top Dog şi acum preotul,
toţi cu pistol cu ţeavă scurtă de calibrul.25. Aceeaşi armă.
- Bine. - Şi mai e şi asta.
Se pare că părintele Peter era un violator de copii.
Şi acum o mulţime de copii vin să depună plângere.
Nimănui nu-i pasă de un pervers.
Dacă mă întrebi pe mine, tipul e norocos că e mort.
În fine. Am primit invitaţia de nuntă.
N-ai stat mult pe gânduri, nu? Când ştii, ştii.
- Danny. - Da.
Ai aflat cumva dacă Michelle putea fi acel negociator?
Poate dacă-ar fi fost fan Steelers. Ar fi fost gata deja dacă era aşa.
Copilul a crescut de când am început să fac asta.
A trebuit s-o lărgesc. Se vede?
Cred că arăţi minunat.
Mersi.
Mama ta vine la nuntă?
Mamei nu-i plac nunţile.
Crezi că va face o excepţie de data asta?
Nu.
Ce, mamei tale nu-i place să-şi vadă fata la altar?
A mea.
Ce-ai păţit la pantof?
Am pierdut un flec.
L-am găsit pe ăsta.
Am căutat peste tot ăsta. Unde l-ai găsit?
Era la biserică.
O să-l pun acum la loc.
Mulţumesc.
Fir-ar să fie, nu se potriveşte.
Da. E corect.
Pentru că nu e cel adevărat.
Despre ce tot vorbeşti?
Nu e cel adevărat.
Nimic de aici nu e adevărat.
Hai să nu ne mai prefacem, da?
Bine, hai să nu ne prefacem, şi hai să spunem adevărul, amândoi.
Pentru că ştiu.
Ştiu.
Te-am acoperit. Am negat evidenţa,
pentru că aş face orice pentru tine. Orice.
Aşa că am nevoie să facei şi tu ceva pentru mine.
Vreau să promiţi că vei înceta cu ceea ce faci. Bine?
Nu-ţi pot promite asta.
- Vrei cremă sau zahăr? - Ce s-a întâmplat cu tine?
Îmi poţi spune. Îmi poţi spune tot. Dacă nu vrei să-mi spui,
e-n regulă. Sunt aici. Dar nu ştiu ce te-a făcut să fii aşa.
Şi vreau să opreşti toată nebunia asta.
Nu e nebunie! Ceea ce fac nu e nebunie.
Cred că glumeşti. Umbli cu un pistol în poşetă.
Nu mai ştiu nimic din ceea ce zici.
Nu înţeleg nimic din ceea ce zici.
Nu poţi vorbi cu mine ca un om normal.
Crezi că vreau să fac asta? Nimeni altcineva n-o face!
Înţeleg. Sunt conştient.
Adică, e ca şi cum un lup îi zice unui leu...
Bine, nu. Nu... Stai... Nu-mi mai poţi vorbi aşa.
Vorbeşte-mi că o persoană normală.
- Încerc, bine? - Dacă continui să faci asta...
te vei căsători într-o închisoare.
Nu vreau, dar o voi face.
O să vin în vizită.
Dar dacă te opreşti...
Dacă te opreşti, pot muşamaliza asta.
Bine? Dar trebuie să-mi promiţi că nu vei mai face asta niciodată.
Vreau să ştiu dacă eşti alături de mine.
Poţi să-mi promiţi asta?
- Da. - Da?
- Da. - Poţi?
- Îţi promit. - Bine.
- Bine, bun. Bun, bun, bun. - Voi...
- Dle şerif? - Da.
Voi încerca.
Poftim.
Are foarte mulţi...
adepţi.
Dră Meadows, arătaţi aşa de bine.
Mulţumesc. Tu arăţi minunat.
Pot să te învârţi puţin în rochia aia?
Dar părul? Ar trebui să vă puneţi o floare în el?
- Nu crezi că voalul e de ajuns? - Ai nevoie de-o floare, pentru copil.
Ce gând drăguţ.
Ştii, există doar o singură floare roşie într-o grădină neagră.
O aduc, după care vom pleca spre biserică, da?
Nu în rochia asta. O voi face eu.
Nu, scumpete, sunt spini. Îi aduc imediat.
Sunt fată mare, dră Meadows.
Pe lângă asta, am mănuşile în mâini. Vedeţi?
Bine. Dă-i drumul, dar fii atentă.
- Mulţumesc de ajutor. - Cu plăcere.
Heather, e-n regulă. Cred că voalul e de ajuns.
Ştii, mi-am amintit că mama mi-a zis că e ghinion să am o singură floare,
şi am tot acest buchet aici. Îl păstrez pentru copil.
Nu vreau să întârzii.
Heather?
Heather? Heather?!
Heather?
Heather!
- Dră Meadows! - Am venit, scumpete.
Ai întârziat în prima zi. Şi eşti şi puţin prea îmbrăcată.
- Gata, gata. Dă-mi aia. - Nu! Nu!
Am să-ţi tai gâtul. Acum fără supărare, dră Meadows,
dar ai tendinţa de a te îmbrăca extravagant.
Dle şerif? Ea nu întârzie niciodată.
Niciodată.
Nu m-ai lăsat să vin la şcoala ta.
Aşa că te-am adus eu la mine.
- Credeam că spui că te-ai schimbat. - Am făcut-o, dar m-am schimbat din nou.
Asta e ceea ce primeşte sistemul pentru lovirea unui copil la şcoală.
Nu puteţi preda unui scaun gol, nu-i aşa?
Ştii ce se spune, dacă nu-l altoieşti, îl cam răsfeţi.
- Nu sunt de acord. - Nimănui nu-i pasă, eşti în clasa mea.
Aşa că taci, bine?
A spus că e profesor, dar eu nu-l cred.
Asta pentru că se preface, îi place să o facă, la fel ca şi tine.
La fel ca şi dra Meadows.
Acum, Heather, trebuie să continuăm de unde am rămas?
Ei bine, hai! Fii entuziasmată!
Sincer să fiu nu ştiu cum poţi face asta toată ziua.
Du-te, du-te! Du-te, haide să mergem! Vom merge, haide!
Fugi, Heather, fugi!
- Lasă-mă! - Opreşte-te! Stai jos!
- Lasă-mă! - Stai jos, stai jos...
Asta e. Gata. Gata.
Chiar crezi că vei putea fugi şi vei trăi fericită până la adânci bătrâneţi,
în timp ce restul dintre noi vor lupta pentru a-şi făuri un stil de viaţă?
Presupun că e o întrebare retorică.
Crezi că eşti mult mai bună decât mine.
Crezi că eşti perfectă.
Vrei să ştii ceva? Suntem exact la fel.
Exact.
Ajutor! Ajutor!
A prins-o pe dra Meadows! A prins-o pe dra Meadows!
Nu! Nu! Nu! Nu!
- Dă-o încoace! - Nu! Nu, dă-mi-o mie! Dă-mi-o mie!
Dă-mi geanta! Dă-mi-o!
Ce-i cu scandalul ăsta?
Ce avem noi aici?
- De aceea eşti aşa agitată. - Nu.
- E real acest lucru? - Nu este real. Nu este real.
- Serios? Serios? Este? Este? - Nu, nu este.
Da, este real!
- Nu face asta. - Nebună, arogantă...
Nu sunt nebun! Tu eşti nebun şi nu sunt ca şi tine!
Chiar crezi că poţi salva lumea?
Ce zici să încerci să te salvezi pe tine mai întâi?
Nu! Nu!
- E arma ta? - Da.
Super. Sunt amprentele lui acum.
Poţi mânca câteva.
Cina va întârzia.
Nu va dura mult.
Mama va trebui să plece, dar se întoarce mereu.
Dacă de lucruri nefolositoare au nevoie unii,
va trebui să-mi împart comoara cu ei.
Pa.
- Ai grijă. - Mereu am.
La revedere.
SFÂRŞIT
Traducerea şi adaptarea: Neoh (c) Titrări Team
Sincronizarea: sky @ Titrari Team
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania