ÎNCURCĂTURI SENTIMENTALE
Felix, vino înapoi!
Nu meriţi să fii tatăl copilului meu!
Adu-mi înapoi costumul lui Moş Crăciun!
Idiotule! Ne-ai stricat bradul! Era perfect simetric!
- Am căutat două ore până l-am găsit! - Era perfect!
- Nimic nu e perfect, cretinilor! - Nu mai urla!
O faci să nască aici.
Oricum trebuie să nască dintr-o clipă în alta.
- Ba nu! E abia în luna a şaptea. - Atunci, o să nască un elefant.
Încetaţi! E Crăciunul. A fost un accident.
Nu putem dovedi că spiritul Crăciunului există?
Îmi datorezi 40 de dolari. Dar o să te dau în judecată pentru un milion!
- Sigur o să-ţi dea Moşul banii înapoi. - A costat 50 de dolari.
Nu ne permitem să creştem un copil!
- Uite ce-ai făcut! - Vezi-ţi de treaba ta, d-le!
Dar asta e treaba mea! Ajut oamenii.
Ştii ceva? Crăciun fericit!
Aţi sunat la Salvatorii de Vieţi. Liniile sunt ocupate.
Dacă sunteţi cu adevărat pe punctul de a vă sinucide
şi sunaţi de la un telefon cu taste, apăsaţi tasta 1.
Dacă sunteţi doar deprimat, rămâneţi pe fir.
- Vă vom... - Ce să fac, Catherine?
N-am telefon cu taste. Dacă eram pe punctul de a mă sinucide?
- Crăciun fericit! Salvatorii de Vieţi. - N-am mai dormit de zile întregi.
Mi-e frică de "Strangulatorul de la malul mării". Ştiu că vrea să mă ucidă.
Aveţi caracterele fizice ale celorlalte victime?
Sunteţi o femeie frumoasă, cu părul negru, lung?
- Nu chiar. Cât de lung înseamnă "lung"? - Până la umeri, cel puţin.
Şi-mi fac griji pentru soarta planetei.
Ce vă îngrijorează la rachetă?
Planetă, nu rachetă.
Apăsaţi în furcă, vă rog, sunt paraziţi pe reţea.
Apăsaţi uşor în furcă, aşa...
N-avem voie să discutăm despre viaţa noastră,
dar înţeleg ce simţi.
Şi tu locuieşti singură?
Stau cu mama. Doar atât îţi pot spune.
Catherine, n-ai voie să le vorbeşti despre tine.
Eu n-aş putea sta cu mama.
Trebuie să ţii minte asta.
Oricât ţi-ar fi de greu, măcar nu stai cu mama ta.
Mulţumesc pentru apel şi nu ezita să ne mai suni.
Sărbători fericite!
Mai bifez unul, Catherine?
Nu cred, d-nă Munchnik. Nu era sinucigaşă, ci doar deprimată.
Dar, dacă n-ar fi vorbit cu tine, el sau ea,
s-ar fi putut sinucide, nu-i aşa?
Unde crezi că e Philip?
- Sunt sigură că o să apară. - Îşi face de cap, probabil.
Nu e drept! Philip îi e fidel lui Susan.
Bărbaţii nu sunt fideli nimănui. Ar face sex şi cu un copac.
D-nă Munchnik, dacă priviţi pe geam, o să-l vedeţi parcându-şi bicicleta.
Puteam să iau cina de Ajun cu rudele răposatului meu soţ.
Eu am unde să mă duc.
Sunt sigură.
Crăciun fericit! Salvatorii de Vieţi. Cu ce vă putem ajuta?
Philip! Pe tine te căutam.
Sărbători fericite! Sunteţi evacuaţi!
Nu ne poţi da afară!
Asociaţia a salvat peste 1.400 de vieţi anul ăsta. Asta nu-ţi spune nimic?
N-ai mai plătit chiria de trei luni.
Nu prea avem bani. După ce salvezi viaţa cuiva nu poţi să-i ceri bani!
Doctorii o fac. Tu nu eşti un fel de doctor?
Nu.
S-a înjunghiat vreunul dintre cei care vă sună?
Nu.
Cum să le spun celor care lucrează pentru mine că nu mai au slujbă?
Nu ştiu. Încearcă "Eşti concediat". La mine ţine.
- A înghiţit cineva sticlă? - Suntem faliţi. Ne-au tăiat fondurile.
Nu, nu au înghiţit sticlă. Stanley, ce naiba ai?
- Trebuie... - Ce trebuie?
Ce? Să înghită sticlă!
- Până pe 2 ianuarie să dispăreţi! - Nu-ţi pasă, Stanley.
Eşti unul dintre cei cărora nu le pasă!
Normal! Sunt proprietarul!
Philip! Un brad!
- Crăciun fericit! - Mă bucur că ai ajuns.
- Te simţi bine? - Perfect!
Calm, calm...
Îmi cer scuze, dar nu mi-a mers nimic cum trebuie.
Nu chiar. Măcar nu suntem daţi afară.
- De ce? - Unde sunt rapoartele?
Toţi locatarii au primit înştiinţarea de evacuare.
Cineva a închis!
- Dr. Gillespie a primit două înştiinţări. - O femeie speriată de Strangulator...
Un bărbat dornic să-şi taie venele,
pentru că afacerea lui non-profit e distrusă de un capitalist obsedat!
Dacă suntem evacuaţi, sunt sigură că Philip va găsi o soluţie.
Aşa e.
Când era în Corpul Păcii, a construit un sat în Peru
şi a oprit eroziunea solului.
Ştiu. Tu vezi o parte bună în orice nenorocire.
Eu am plecat.
Nu pleci fără cadou!
Crăciun fericit, d-nă Munchnik!
- Prăjitură cu fructe? - Da.
Exact la fel ca aceea pe care ţi-am dat-o eu anul trecut.
Mulţumesc mult, Philip.
Să vă ajut!
Crăciun fericit!
Salutaţi-o pe sora răposatului dvs soţ din partea mea!
- Mulţumesc, aşa o să fac. - Crăciun fericit!
Ajutor!
Philip! Catherine!
Sunt d-na Munchnik!
Mă aude cineva?
Ce faci cu ăla?
- Aşa mă apăr de Strangulator. - Dă-l încoace, scumpo!
Noi nu ne pricepem la arme.
Felix, aş fi putut vinde costumul de Moş Crăciun
şi să cumpăr pentru copil un scaun de maşină.
Dar noi n-avem maşină!
Şi cu ce voiai să mă îmbrac? Mi-ai tăiat toate hainele.
Eram furioasă.
Erai furioasă în ziua în care ne-am cunoscut.
A venit un bărbat la mine pe stradă şi mi-a spus să zâmbesc.
- Un străin! - Şi tu ai urlat la el.
"Gura!" Ţii minte?
Aşa a fost, nu?
Dar aveai tot dreptul. Îţi fusese violată intimitatea.
Aşa e.
Uite ce am pentru tine!
Poţi să naşti la spital, gratuit.
Trebuie doar să jurăm că n-avem niciun ban,
că nu ne putem întreţine şi nici nu vom putea vreodată.
Doamne, Felix! Nu vreau să te jignesc, dar...
Scumpo, eşti singurul om care nu m-a jignit niciodată.
Eşti un ratat. Şi nu-ţi voi permite să faci parte din viaţa copilului meu.
Nu sunt ratat! Sunt artist!
De ce nu pictezi pe pânză sau pe hârtie, ca toată lumea?
- Fiindcă sunt pictor de ziduri. - Dar n-ai un zid!
Cândva, o să am.
O să-mi realizez capodopera pe un zid uriaş
exact în faţa trotuarului.
Iar tu şi copilul o să apăreţi în ea, cu nisipul, cu marea şi stelele vor străluci...
- Vreau un om de afaceri. - Ce spui acolo?
Vreau să ne despărţim, Felix. Asta spun!
Haide, scumpo...
- Plec! - Unde?
Să mă plimb.
Gracie, eşti doar puţin stresată.
Să nu cumva să mă urmăreşti, Felix!
Susan! Sunt Philip.
Stai să mă duc undeva unde sunt singur.
- Tannenbaum ne dă afară! - Îmi pare rău.
Va trebui să-ţi găseşti altă slujbă.
Nu ţi-am cerut niciodată bani, dar tu te ocupi de împrumuturi.
Iar un împrumut mic, de să zicem, 5.000 de dolari, ne-ar putea salva.
Nu ştiu ce altceva să fac. Nu ştiu cum să-i spun lui Catherine.
Acum tricotează o mănuşă de bucătărie.
Nu-mi place să vorbesc despre bani în astfel de momente.
Ce fel de momente?
Doamne, nu ştiu cum să-ţi spun.
Mi-e foarte dificil.
Psihologul meu spune că ar trebui să ne despărţim.
Poftim?
Nu ştiam că te duci la un psiholog.
De fapt, nu mă duc la el. E iubitul meu de patru luni.
Dar e atât de brusc!
Nu voiam să-ţi spun asta la telefon. Voiam să-ţi trimit un fax,
dar tu n-ai nici măcar atât.
Susan? Susan?
Ce linişte s-a făcut! Te-ai fi aşteptat ca toţi să vrea să se arunce pe geam
sau să-şi taie venele în Ajunul Crăciunului.
Crăciun fericit! Salvatorii de Vieţi. Cu ce vă putem ajuta?
Iar sunt paraziţi. Alo?
Nu vă aud.
Apăsaţi pe butonaş. Nu vă aud.
Am ajuns la capătul răbdării. Vreau să mor.
Apăsaţi. Apăsaţi, vă rog.
Haide!
S-a întrerupt legătura.
Dacă cineva e foarte supărat, mai sună o dată.
Funcţionează.
Ajutor!
Îmi place brânza, e delicioasă.
Tuturor le place brânza, în special şoriceilor.
Ajutor! D-le Capshaw!
Sunt blocată aici!
Nu mă auziţi?
Staţi! Sunt aici, sus!
Sunteţi surd?!
Putem organiza un bal de binefacere.
Dar cu cine să vin? Sau să ne vindem lucrurile vechi.
Toate discurile mele vechi sunt la Susan.
Răspund eu!
Linia unu...
Suntem Salvatorii de Vieţi. Crăciun fericit!
- Vă deranjez? - Nu, deloc.
Mă simt foarte singur.
Pot să trec pe la voi să discutăm?
Regulamentul nu ne permite, dar dacă ne-ai dona 5.000 de dolari...
Glumeam!
- Toţi râd de mine. - Îmi cer scuze...
Vă rog, aş putea să vin? Nu vreau să fiu singur acum.
Nu, avem regulile noastre, dar te ascultăm.
Toţi cei de aici sunt alături de tine.
Vorbeşte-ne!
Sunt atât de singur!
Singur... Nu poţi discuta cu vreo rudă?
- Toţi mă urăsc! - Te urăsc... Dar la biserică?
Vă rog, pot să vin?
O să stau puţin. Trebuie să văd pe cineva.
Vă rog, daţi-mi adresa.
Nu vă pot da adresa.
E Crăciunul!
- Strada Pier nr. 17. - Mulţumesc.
Vin imediat.
Arnold Schwarzenegger! Vino să întinzi beteala!
Tată, urăsc să-mi spui aşa!
Arnold! Arnold! Arnold...
Probă de microfon. 1, 2, 3... Ajutor!
Sunt blocată în lift!
Scoateţi-mă de aici!
Vă rog veniţi, e Ajunul Crăciunului. D-na Munchnik stă aici singură.
Veniţi să mă scoateţi!
Sunt blocată aici!
Veniţi repede sau puteţi să mă bateţi!
Nu-mi vine să cred că am încălcat regulamentul! I-am dat adresa!
Nu-mi place deloc când plâng. Mai ales când plâng cu sughiţuri.
- E cea mai proastă zi din viaţa mea. - De vină e vântul Santa Ana.
Toţi se poartă ciudat.
Dacă e ucigaş în serie? Dacă i-am dat adresa noastră Strangulatorului?
Nu cred că ar fi sunat înainte să vină. Sau poate e unul dintre detaliile
pe care presa le omite intenţionat.
Răspund eu.
Bună! Salvatorii de Vieţi. Cu ce vă pot ajuta?
Vă sun pentru că e ultimul meu Crăciun.
Ultimul Crăciun... Continuaţi!
Am leucemie şi mai am doar două luni de trăit.
Alo!
Leucemie... Îmi pare foarte rău.
Pot vorbi cu o femeie? Pot să-i urez Crăciun fericit unei femei?
Desigur. Aş vrea să spun că vă admir curajul.
Toţi vă admirăm. V-o dau pe colega mea.
Bună! Crăciun fericit! Dacă pot spune asta.
- Cum te cheamă? - Catherine.
Vreau să ţi-o pun, Catherine.
- Vreau să ţi-o bag chiar acum. - A spus "s-o bag"?
Ţi-o trag tare de tot!
Încetează imediat! Nu permitem aşa ceva!
Dă-mi-o înapoi pe târfă!
Voi, duşmani ai câinilor, femeia aia groaznică a rămas în lift!
- Pentru totdeauna, sper. - Sunt blocată!
- Venim acum, d-nă Munchnik! - Sper să dureze câţiva ani să te scoată.
Aşa ţi-ar trebui, pentru că ai pârât-o proprietarului pe Daisy.
- Aproape mi-a dat turbare! - Nu ai cum "aproape" să iei aşa ceva.
Ori ai turbare, ori nu. Nu există cale de mijloc!
Răspund eu.
- Care e problema? - Nu ştiu.
Sunt mecanic şi aş repara bucuros orice lift
în care nu e un duşman al câinilor!
O să mă uit la tabloul de siguranţe.
Cine era? Alt nefericit?
Era sora răposatului dvs soţ. Au început să mănânce fără dvs.
- Norocul lor! - Îl chem pe proprietar.
Să nu crezi că nu ştiu ce faci,
de fapt, cu câinii ăia!
- Stanley, vino puţin, te rog! - Nu pot.
Te rog! Nu-şi poate petrece Crăciunul în lift!
- Bine... Peste vreo două ore. - Mulţumesc.
- Alo! Salvatorii de Vieţi. - Catherine!
Bună, Gracie!
În sfârşit, răspunzi la telefon. Nu vă mai opriţi din pălăvrăgeală?
Dar pentru asta suntem aici.
- Da, aşa e. - S-a întâmplat ceva?
Lasă-mă să dorm la tine. Felix se poartă complet iraţional.
A fugit cu costumul meu de Moş Crăciun, pe care-l puteam vinde azi.
Ce?
- Nu e de la siguranţe. - Bineînţeles că nu e!
E un scurtcircuit aici.
Am văzut un electrician reparând săptămâna trecută.
Ia o şurubelniţă şi îţi spun eu ce să faci.
E una în trusa pentru cutremure. Catherine!
Stai puţin, Gracie. Ce e, Philip?
Poţi să-mi aduci şurubelniţa din trusa pentru cutremure?
Stai! Crezi că e bine să facem asta?
Dacă uităm s-o punem înapoi şi vine marele cutremur?
Legea spune că toate afacerile, chiar şi cele non-profit,
trebuie să aibă o astfel de trusă completă.
- Adu-o! - Imediat!
Vino aici şi te duc eu la mama. S-ar speria de moarte dacă ai suna la uşă.
De ce? Ar crede că sunt Strangulatorul?
- E un pic stresată. - Seamănă cu celelalte victime?
- Nu tocmai. - Atunci, de ce nu se calmează?
Uite-l!
Nu mai vorbesc niciodată cu el, nici dacă mă imploră.
- Gracie? - Gracie!
Scumpo, vino acasă! Întoarce-te la mine! Promit că îmi găsesc o slujbă.
Ai mai avut o slujbă. Făceai aluat de pizza,
- dar şi atunci ai dat-o în bară. - Patronul mă ura!
- Nu ajungeai niciodată la timp. - Sunt pictor de ziduri!
Dar n-ai niciun zid, deci eşti un nimic!
- Zi-i, duduie! - Ne-a stricat bradul.
Gura! Sunteţi nişte materialişti idioţi!
Da!
- E o pijama. Eu am tricotat-o. - Mulţumesc.
Toţi dau miresei lucruri de purtat în pat, dar mirele nu primeşte nimic.
Problema e că... nu mă căsătoresc.
Ba da! Peste patru luni. Ai răbdare! Cel ce aşteaptă va fi răsplătit.
Nu cred în chestia asta.
O spun de atâta timp, că nici nu mă mai gândesc.
Adevărul e că cel ce aşteaptă nu primeşte nimic.
Crăciun fericit! Aici Salvatorii de Vieţi.
- Sunt atât de tristă! - Vă ascult.
Eram la magazin. Toată lumea cumpăra curcani uriaşi,
iar eu stăteam la coadă la casă cu un piept de pui.
Ştiu cum e.
Mi-am dat seama că aşa va fi toată viaţa.
Ştiţi...
Vă simţiţi bine?
Catherine, ce e?
Lasă-mă pe mine să vorbesc.
- Cu ce vă pot ajuta? - Se simte bine?
Da, doar că se implică mult. Aşteptaţi puţin, până ajung la biroul meu.
Sunaţi de pe un pod sau aveţi un pistol în mână?
- Nu. - Perfect!
Catherine O'Shaughnessy, revino-ţi!
Da, aşa e, primeşti cadouri doar de la mama ta.
E al zecelea an consecutiv în care n-ai planuri pentru Revelion.
Dar eşti norocoasă! Ai o slujbă minunată şi...
Ai o slujbă minunată. Aşa...
Ţine minte că speranţa îţi vine cu fiecare respiraţie.
Pentru că, dacă te gândeşti ce litere sunt în "respiraţie",
poţi să iei R, E, S şi P, să le rearanjezi...
Sau poţi scoate I, R, A, Ţ, I, E
şi obţii "sper".
Nu uita asta! Speranţa vine cu fiecare respiraţie.
Mulţumesc pentru apel. Ne poţi suna oricând.
- Te simţi mai bine? - "Speranţa vine cu fiecare respiraţie."
- Tata îmi spunea asta. - Îmi amintesc.
Mi-a spus-o cu o zi sau două înainte să fie călcat...
...de un camion cu alune.
Am ceva pentru tine.
- Sărbători fericite, Catherine! - Philip! Mulţumesc.
- "Clubul Fructele Lunii." - E pe trei luni.
Mai întâi primeşti mere, apoi, portocale, apoi pere. Iau eu ambalajul.
- Lasă, eu îl păstrez. - Şi eu, la fel.
- Fac ornamente din el. - Dar eu l-am plătit! Dă-mi-l!
Dă-l încoace!
Philip, ce e asta? E o înştiinţare de evacuare!
Scrie că trebuie să plecăm până la sfârşitul anului! Dumnezeule!
- E Crăciunul şi n-am vrut să vă supăr! - Trebuie să găsim alt loc!
- Dar n-avem bani. - Ştiu că tu poţi rezolva situaţia asta!
Când primăria Los Angeles-ului voia să taie şi ulmii sănătoşi,
doar pentru că puteau purta o ciupercă, te-ai legat de un copac...
Am chemat ziariştii! O să chem ziariştii!
Peste două săptămâni o să fiu acasă, şomeră, cu perele Royal Riviera.
- Ce număr are "Los Angeles Times"? - Avem nevoie de un miracol!
- O să mă rog pentru un miracol. - Mulţumesc.
- Idioţilor! - Vin acum, d-nă Munchnik!
- Scoateţi-mă din liftul ăsta! - Nu-i spune şi ei!
Aţi sunat la "Los Angeles Times".
Dacă vreţi să vă abonaţi, apăsaţi tasta 1.
Dacă nu v-aţi primit ziarul de dimineaţă, apăsaţi tasta 2.
Dacă vreţi să daţi un anunţ, apăsaţi tasta 3.
Dacă vreţi să vorbiţi cu redacţiile de editoriale, social, interne,
externe, sport, probleme orăşeneşti, opinii
sau calendar, tastaţi primele trei litere ale redacţiei,
urmate de steluţă, dacă e vorba de primele trei,
sau de diez, în cazul ultimelor cinci.
- Ajutor! - Vin acum!
Aşa... O să vă scot pe sus. Haide, d-nă Munchnik!
V-am prins!
L-am sunat pe proprietar. Ajunge peste două ore.
Două ore? Nu pot aştepta atât! Trebuie să ajung la toaletă!
- Rezistaţi! Vă scoatem imediat! - Nu pot să mă ţin!
Grăbeşte-te, tâmpitule!
Doamne!
Nu!
- Philip, te simţi bine? - Ţi se pare că mă simt bine?!
Alunec! O să mă prăbuşesc!
Ţineţi-vă de încheietura mea!
- Mă doare încheietura! - Aduceţi liftul înapoi!
Doi oameni nevinovaţi atârnă aici!
Cine e jos? Oricine ai fi, opreşte la patru!
Ba nu, la trei! La trei! Opreşte la trei, nu la patru!
Gracie, unde te duci?
Se întoarce! O să fim striviţi!
Ai să-i spui ceva lui Susan? Ultimele tale cuvinte?
M-a părăsit!
Apasă pe "oprire"! Apasă butonul roşu!
Care buton roşu? Vorbeşte cineva cu mine?
Eu vorbesc cu tine!
Apasă butonul roşu!
Dumnezeule, ajutor! O să murim!
Suntem morţi! Ştiam eu! Salvaţi-ne, vă rog! Doamne!
Haide, Gracie... Iubito!
Promit că o să mă cuminţesc. O să-ţi dau şi costumul înapoi.
- Fac pe mine! Ajutor! - Uite! Îmi dau costumul jos.
La o parte! Lasă-mă să intru!
Deschide uşa imediat! Un angajat are nevoie disperată să intre!
Dă-mi voie! Lasă-mă să intru!
Domnişoară, toaleta asta e proprietatea Salvatorilor de Vieţi!
- Lasă-mă să... - Linişteşte-te!
- Nu e nevoie să te agiţi aşa. - Gracie, vino acasă de sărbători!
- Nu mă mai întorc, Felix! - Felix, vrei să te îmbraci?
- Cine sunt tipii ăştia? Îi cunoşti? - Da. Gracie, el e Philip. Felix, Philip.
- Ne-am cunoscut. - Serios?
- Da, când am intrat în brad. - Nu eu am intrat, ci tu.
- Da. Ne-am cunoscut, deci. - Iar dânsa e d-na Munchnik.
Bună!
Ar fi bine să vă împăcaţi înainte să se nască bebeluşul.
Mai am două luni să mă gândesc.
Nu vorbi prostii! Poţi să-l naşti în orice clipă.
- E destul de mare. - Normal, doar e al meu!
Am ieşit din închisoare acum şapte luni.
Şi doar tu poţi fi tatăl acestui copil?
Poftim?!
- E adevărat? - Ce anume?
Ce-a spus ea. E adevărat?
- Adică sunt o târfă? - Cine e tatăl?
Despre asta vorbeam!
Staţi. Suntem o organizaţie non-profit şi sigur sunt legi împotriva acestor lucruri.
Felix, eşti dement!
Gracie, uite ce ai făcut! Sângerează!
Alo, Evelyn? Da, am scăpat, în sfârşit.
Felix are nevoie de copci. Trebuie să-l ducem la spital.
Şi cine o să plătească? Nu avem bani nici să nasc la spital.
Îl ducem la veterinar. Dr. Kinsky o să ne ajute.
Da, sosesc în câteva minute.
Stai puţin. Ce e?
Trebuie să răspundeţi la telefoane cât suntem noi plecaţi.
Trebuie să stau să răspund... Vor să mai rămân.
Incredibil, nu?
D-nă Munchnik, l-aţi făcut să-şi piardă minţile!
- Aţi pus paie pe foc! - Sunteţi responsabilă!
Mă fac să mă simt vinovată. O să ajung la tine înainte de Crăciunul viitor!
Asta-i tot ce am de spus.
- Mulţumesc. Vii, Gracie? - În niciun caz.
Stai liniştit, Felix. O să-ţi placă dr. Kinsky.
Nu ne e doar prieten, mie mi-a "adormit" câinele.
Dacă intri în travaliu sau orice altceva legat de asta,
să nu aştepţi să te ajut. Nu sunt moaşă.
Nu aştept niciodată ajutor.
Dr. Kinsky e expert în purcei-pântecoşi.
Ar trebui să-ţi iei şi tu unul. Îi poţi învăţa să stea în casă şi găsesc ciuperci.
Dacă îi ţii în pat, îşi bagă nasul sub pătură şi râmă. Mi se pare drăguţ.
- Urăsc porcii. - De ce? Au nişte cozi răsucite simpatice.
Urăsc cozile lor răsucite!
- Bună, Catherine! - Bună, Louie!
Tocmai veneam la tine. Am un cadou pentru tine.
E ceva... personal.
Mă întorc imediat. Îl ducem pe tipul ăsta la veterinar.
- A luat turbare? - Nu tocmai. E doar un biet şomer,
cu o relaţie nereuşită.
Asta au spus şi despre câinele Old Yeller.
Ne vedem mai târziu, Louie.
Te aştept!
- Pot să folosesc foarfeca dvs? - Da.
- Pot decupa înştiinţarea de evacuare? - Nicio problemă.
Aveţi bandă de lipit?
Trebuie să fie în sertarul acela.
Stai puţin! Doamne!
Philip ăsta!
Cum a îndrăznit să nu ne spună?
O să plătească pentru asta sau nu mă cheamă Blanche Munchnik!
Aşază-te aici.
Dr. Kinsky?
Mă întorc imediat.
E cineva aici? Marshall?
- Dr. Kinsky? Crăciun fericit! - Bună, Philip!
- Nu pot vorbi, mă grăbesc! - Trebuie să ne ajutaţi.
Trebuie să plec.
Felix sângerează. A fost lovit în cap cu o prăjitură de fructe.
- Cum s-a întâmplat asta? - O ceartă de îndrăgostiţi.
Te rog, nu începe cu antropomorfia!
M-am săturat de oamenii care cred că animalele au sentimente!
- Nu cred că înţelegi... - Bine! Vă ajut!
O să-l îngrijesc, dar fă-mi un serviciu şi scuteşte-mă de melodramă.
Scoate-l pe Felix din cutie şi pune-l aici.
- Mă întorc imediat. - Să-l scot din cutie...
Bună, Pepper, Ginger, Vinny, Duke!
Bună!
- Bună! O să întârzii un pic. - Ce mai e acum?
- O pisică cu o contuzie. - Aşa o să fie mereu, nu?
Animalele vor fi mereu pe primul plan! Crăciun fericit!
- Deşi nu-l sărbătoreşti niciodată! - Stai! Aşteaptă!
Un om pe nume Felix?
Înainte să existe pisici cu numele ăsta, au existat oameni.
Dacă o să te interesezi, o să afli că doar reciproca e adevărată.
Salut, micuţule Pancho! N-ai nicio grijă, nu? Niciun vis...
- Nu vrei decât mâncare şi dragoste. - Asta vreau şi eu.
Eu vreau să pictez ziduri.
Înveseleşti oamenii jucându-te cu un băţ.
Eu trebuie să strâng 5.000 de dolari,
altfel, doi oameni la care ţin mult vor suferi.
- Eu ţin la Gracie. - Eu ţin la Vanessa.
Eu ţin la Catherine şi la d-na Munchnik.
Şi Susan?
- Susan a plecat. - Şi Gracie a plecat.
- Şi Vanessa a plecat. - Renunţă la femei, Pancho!
- O s-o facă, începând de mâine. - Probabil că o să-l doară.
Ba nu. După ce ia două din astea, nici n-o să ştie ce-a păţit.
Niciodată nu ştim, iar apoi ne trezim că vorbim subţire.
Nu te mişca! Să te întreb ceva.
- Câte perne are Susan pe pat? - Vreo 12.
Vezi? Ce tot au femeile cu pernele?
Câte le trebuie?
Două! Una pentru tine şi una pentru ea, nu?
Da.
Vanessa are o mulţime de perne.
Unele rotunde, unele în formă de inimă...
Are unele cu nişte chestii pe margine.
- Franjuri? - Da.
Dacă vrei să te culci, trebuie să dai toate pernele jos.
Iar dimineaţa trebuie să le pui la loc. Care-i ideea?
Salvatorii de Vieţi vor dispărea! Nu-mi pasă mie de perne!
- Ce e cu el? - Doamne!
- Felix! - Ridică-te!
Ce s-a întâmplat?
A luat o supradoză de tranchilizante pentru câini!
Doamne, Felix!
Ridică-l! Fă-l să meargă! Dă-te la o parte!
Mişcă-l în continuare!
- Cum poţi fi prietenă cu ăştia? - Te rog...
Unde i-ai găsit?
Pe Gracie am cunoscut-o la Asociaţia Copiilor Alcoolicilor.
- Mama ta era alcoolică? - Nu.
- Tatăl tău, atunci? - Nu.
Am fost de două ori pentru că mi s-a spus că pot cunoaşte bărbaţi acolo.
Evident, n-am cunoscut niciunul,
dar am întâlnit-o pe Gracie, care mi-a frânt inima.
Pentru că ţin la ea, ţin şi la Felix.
Eu nu sunt ca tine, Philip. Nu sunt un om bun doar la telefon.
- Nu e adevărat, sunt bun şi în viaţă. - În viaţă, dai vina pe toată lumea.
Ai făcut o greşeală la birou. Ai dat cuiva adresa noastră. Am dat vina pe tine?
Nu. Am dat vina pe Santa Ana.
Nici măcar nu ştiu ce e Santa Ana!
- E un vânt uscat care vine din deşert... - Mai taci!
Nu sta aşa! Cheamă o ambulanţă! La asta te pricepi.
Mă bucur că nu lucrăm împreună şi că e ultima noastră săptămână.
Felix, dacă Gracie ar şti ce ai făcut, ar fi distrusă!
Probabil că e Felix.
Dacă ai impresia că soţul tău te înşală, ai dreptate.
Spune că e la birou şi mănâncă mâncare chinezească.
N-are decât să moară. Eu nu-i răspund.
Citeşte-i corespondenţa! Citeşte-o!
Prin această metodă încântătoare am aflat eu că voi rămâne fără slujbă.
- Glumeşti! - Deloc.
Bine...
Alo!
Cum să ţi-o trag, dacă tu-mi închizi telefonul?
- Poftim? Cine e? - Eşti Catherine?
- Nu, nu sunt Catherine. - Crăciun fericit şi ţie!
- Eşti nouă! Cine eşti? - Mă numesc Gracie.
Gracie, aş vrea să-ţi sculptez numele în brânză. Vreau să latru ca un câine!
Ştii ceva? Eşti un porc pervers şi dezgustător!
Mă scuzaţi, vă pot ajuta?
Persoana cu care tocmai aţi vorbit
nu are pregătirea necesară.
Ţine-ţi gura, mamaie! Nu mă interesează păsărica ta!
Sunt distrusă!
Toată viaţa te-am aşteptat, iar tu nici nu mă vrei.
Continuă! Cred că discutai despre păsărica mea.
Sunt atât de pricepută!
Iar în curând nu voi mai avea unde să-mi desfăşor talentul!
Trebuie să fac pipi. Ai fost vreodată însărcinată?
Nu. Domnişorică, după ce ieşi,
să nu cumva să răspunzi la telefon indiferent de circumstanţe.
Iar dvs să nu deschideţi uşa indiferent de circumstanţe,
fiindcă ar putea fi Strangulatorul.
O să vă stranguleze cu gută de pescuit.
Faţa o să vi se învineţească, ochii o să vă iasă din orbite,
apoi o să vă trântească la pământ, o să vă ridice fusta şi o să vă violeze!
Foarte amuzant, d-ră! Aici nu poate să vină nimeni,
pentru că adresa e secretă.
Cine e acolo?
E Strangulatorul!
Oricine ai fi, n-ai ce căuta aici.
Cine e? Răspunde!
Ai ceva de ascuns?
Tu ai făcut asta?
Tu ai stins luminile sau tot clădirea asta stupidă e de vină?
Eşti Strangulatorul? Ascultă, d-le Strangulator.
O să chem poliţia, o să primesc recompensa,
iar tu vei ajunge într-o închisoare de maximă securitate,
unde un malac păros o să te facă iubita lui.
Nu sunt genul tău. Sunt scundă, cu părul scurt. Sunt atrăgătoare,
deci, corespund parţial descrierii.
Dar nu sunt tânără, n-am fost niciodată,
- deşi arăt... - Vrei să încetezi?
Ce să vrea Strangulatorul de la tine?
- Nu! - Visezi!
Nu face asta!
Ce ajun de Crăciun trist şi îngrozitor!
A trebuit să iau autobuzul. M-am lovit la degetul de la picior în bordură.
- Pot să intru? - Sigur că da.
- Se simte bine? - Da.
- Ce mărgele superbe! - Mulţumesc.
Îmi faci un serviciu? Eu o să plec.
- Poţi s-o iei din drum? - Cu plăcere.
Salvatorii de Vieţi. Cu ce vă pot ajuta?
Pot să vorbesc cu o femeie, să-i urez un Crăciun fericit?
Dar cu o femeie vorbiţi.
- D-na Munchnik? - Nu.
Cine eşti?
Am sunat mai devreme. Tu mi-ai dat adresa.
Îmi aduc aminte...
Am venit imediat.
Ai văzut o femeie ţâfnoasă?
Se odihneşte în spatele canapelei.
Ştii să vorbeşti la telefon.
La telefon... Ştiam să vorbesc...
Nu iei loc?
Vocea mea te oripilează, nu?
Deloc.
Nu mi se potriveşte. În privinţa asta, semăn cu Kissinger.
- Henry Kissinger? - N-ai remarcat?
Are o voce subţire şi nazală şi un corp imens.
Probabil că i-a enervat teribil pe ruşi.
L-am întâlnit o dată.
Fascinant!
Nu că şi-ar aminti de mine. Nimeni nu-şi aminteşte.
Sunt sigur că nu e adevărat.
Mulţumesc. Eşti foarte amabil.
Scuză-mă puţin! O să aprind
lumânările astea, în caz că...
Eram într-o discotecă.
Una din acelea care dispar imediat. Nu ştii niciodată unde eşti.
Te uiţi în jur, dar deja nu mai e.
Cu cine eram?
Habar n-am. Când eşti confuz, trecutul e neclar.
- El nu dansa. - Cine?
Henry Kissinger.
- Te plictisesc, nu? - Absolut deloc.
Îi plictisesc pe toţi.
Nu se poate!
Mie îmi pari foarte amuzant şi cult.
Nu ştiam că Henry Kissinger mergea în discoteci.
Ai putea veni altă dată?
După Anul Nou ar fi bine. Am putea continua discuţia.
Nici eu nu dansam. Am două picioare stângi. Aşa se spune, parcă...
Să-ţi mai dau un sfat, înainte să pleci.
- Ţi-ai adus o haină? - Doar pelerina.
Ai auzit de marele concurs de mambo din Orange County, din 1968?
Mi-era frică să mă înscriu, dar am făcut-o, totuşi.
Am câştigat premiul întâi, dansând cu sora mea.
De atunci, nu mi-am mai făcut griji despre ce spun alţii
şi nici tu n-ar trebui să-ţi faci.
Aşadar, n-ai ezita să dansezi cu mine?
Nicio clipă.
Aveţi muzică aici?
Haide, Catherine. Să mergem la mine.
- Acum? - Vreau să-ţi dau ceva.
Eram 14 copii în familie, aşa că, de Crăciun,
fiecare primea câte o pereche de şosete.
- Serios? - Şi n-o vedeam deloc pe mama.
Împarte 24 la 14. Face doi.
Ne vedeam mama câte două minute pe zi.
- Două ore, vrei să spui. - Nu, două minute.
Mama e mereu lângă mine. Uneori, aş vrea să fie moartă!
N-ar trebui să spun aşa ceva. Sper că nu mă crezi un om îngrozitor.
- Nu. - Dacă moare şi e numai vina mea?
Închide ochii!
Acum deschide-i!
Eu sunt?!
Dumnezeule!
Gracie, eşti atât de talentată!
Toată viaţa am încercat să scot ceva din nimic.
N-o lua ca pe o insultă, Catherine.
Dar măcar o dată aş vrea să am şi eu ceva.
Crăciunul e un moment foarte important, nu-i aşa?
Să ne punem o dorinţă! Ţine-mă de mână, ne vom pune o dorinţă de Crăciun!
Serios!
O să spun eu prima, ca să nu te simţi prost.
Bine.
E destul de greu, fiindcă, dacă îţi spui dorinţa
cu voce tare şi nu se împlineşte, e mult mai rău.
Oricum, începem!
Îmi doresc...
să am pe cineva la care să ţin şi care să ţină la mine.
Am spus-o! Acum e rândul tău.
Îmi doresc ca micuţul meu să ducă o viaţă mai bună.
- Dragoste. - Bani.
Trebuie să mă întorc la birou.
Stai puţin! Hai să luăm mâncare chinezească pe drum!
Bine.
Nu cred că...
- Te deranjează că dansezi cu mine? - Nu, deloc.
Dansul cu tine mă face să mă simt
de parcă aş dansa pe un nor.
În munca mea întâlnesc o mulţime de oameni neobişnuiţi.
Niciunul nu e convenţional. Şi eu sunt la fel.
Dansezi excepţional!
Mulţumesc.
Philip?
E absolut şocant!
- O să te dau în judecată! M-auzi? - Pentru ce?
Pentru tăinuire de informaţii,
provocare de traume psihice,
prostie
şi conduită imorală la birou.
- D-na Munchnik... - Sun la "Los Angeles Times".
- Ba eu o să sun! - O să te toace!
- O să publice un articol de scandal! - Din cauza ta o să fiu temporar şomeră.
Dar tu n-o să mai poţi lucra niciodată. O să am eu grijă de asta!
N-am vrut decât să fiu bun. Credeam că o să găsesc o soluţie.
Nu ne trebuie decât 5.000 de dolari ca să supravieţuim.
Adică salariul tău pe un an întreg! Eşti un ratat.
- Şi voi avea grijă să rămâi aşa! - D-nă Munchnik, vă rog!
Catherine ştia despre asta, bănuiesc. Probabil că aţi conspirat împreună!
Catherine... E cea mai rea femeie pe care am cunoscut-o.
Catherine? E cea mai bună făptură din lume!
Catherine vrea să-ţi smulgă hainele de pe tine.
Da?
Sub chipul acela cuminte zac pofte ascunse.
- Serios? Nici nu ne mai vorbim. - Nu mă mir deloc.
Dar, înainte să nu-mi mai vorbească, a spus că se va ruga pentru un miracol.
Jalnic! Nu mă conduce la maşină!
Rămâi pe loc!
Crăciun fericit!
Crăciun fericit! Salutaţi-l pe soţul răposatei dvs surori.
Pe sora răposatului meu soţ, dacă nu te superi.
Ţi-ai pierdut minţile?!
Toată ziua nu am de-a face decât cu nebuni ca tine!
Doamne! Catherine avea dreptate. În viaţă, sunt un monstru!
Îmi pare rău. N-am vorbit serios...
Nu-i nevoie să-ţi ceri scuze. Te înţeleg perfect.
La revedere!
- Când vin cei de la clubul auto? - Într-o jumătate de oră.
Eram şi eu înscris în clubul auto, dar au aflat că n-am maşină
şi m-au dat afară.
- Sunt cam stricţi... - Catherine!
Catherine, Dumnezeule! Ce ţi-ai făcut?
- Ţi-ai pierdut personalitatea. - Ba nu.
- Mi-e foame. O să mor! - Vreţi să mâncaţi?
Vă ofer şi eu o prăjitură cu fructe.
Dă-i-o colegului pe care-l admiri şi care dansează
sus cu o paraşută, în timp ce "Salvatorii de Vieţi" e distrusă.
- Catherine, se răceşte mâncarea. - E cu Susan?
Nu tocmai!
- Catherine, arăţi super! - Mulţumesc, Louie.
Pot să vin acum să-ţi cânt melodia?
Mi-ar face mare plăcere.
Catherine, tu eşti?
O să te aranjez şi pe tine, pentru că acum nu mai poţi ieşi cu Catherine.
- Noi n-am ieşit niciodată împreună! - Nu, dar vă potriveaţi.
Hai, Philip, ridică-te!
Şi eu? Vreau să mă potrivesc şi eu.
- Ajung imediat şi la tine. - El ce caută aici?
Bună!
Eu l-am invitat.
- Nu ţi-ai adus şi tu pe cineva? - În niciun caz!
- O doamnă şi-a uitat pelerina. - Un domn şi-a uitat pelerina.
Încetează, Philip!
- Unde e Felix? - E la spital.
- Da. - Felix e la spital...
- Îndată ce ajungem în salon. - Să mergem.
Pentru Catherine...
Mă întreb dacă numele tău
Începe cu "C" sau "K"
Mă întreb dacă îţi place
Almond Joy sau Milky Way
Mă întreb dacă dormi
Pe dreapta sau pe stânga
Mă întreb cine crezi că ar câştiga
Dacă eu şi Philip ne-am bate
Atâtea lucruri la care să mă gândesc.
Drăguţe toate, să ştii.
Mă întreb când Elliot l-a părăsit pe E.T.
Ai început cumva să plângi?
Mă întreb dacă ţi-aş oferi budincă, ouă şi faină
Ai putea face o plăcintă Boston?
Mă întreb dacă ai închide ochii
Şi pentru un sărut să ne apropiem
Mă întreb dacă am avea un copil
Putem împrejur să-l tăiem?
Atâtea lucruri la care să mă gândesc.
Ador jeleul de struguri...
Asta e tot?
Încă nu e gata. S-ar putea să nu-l termin niciodată.
Louie...
Ce drăguţ din partea ta, Louie!
Dacă nu te superi, îmi dai şi mie chow mein-ul?
Nimeni nu mi-a mai scris un cântec. Nu-mi vine să cred!
Cine a mâncat toate castanele-de-apă?
- L-am scris de mână. - Unde sunt castanele?
Mi-a luat opt luni. A trebuit să renunţ la slujbă.
Cadourile pe care le faci chiar tu sunt cu adevărat deosebite, nu crezi?
- De la cine e prăjitura cu fructe? - Ne-a dat-o doamna aceea ciudată.
Câtă lipsă de recunoştinţă!
I-am oferit un cadou din suflet,
iar ea renunţă la el, de parcă nu însemna nimic!
Iat-o pe femeia care urăşte câinii!
D-nă Munchnik?
D-nă Munchnik, cum vă pot ajuta?
Ce e? Spuneţi-mi! Cum vă pot ajuta?
Aşa spunea mereu şi răposatul meu soţ...
Cum?
"Cum vă pot ajuta?"
Vă spun eu cum mă puteţi ajuta, d-le Lobel.
Pe plajă! Pe plajă!
Nu-mi pasă ce ţi-a făcut! E periculos să arunci lucruri pe fereastră.
Sunt absolut de acord.
Tu lucrezi aici? Scuză-mă, dar discutăm comportamentul la birou.
Cum tu nu lucrezi aici, dar noi, da, cel puţin încă şase zile,
nu poţi participa la discuţie.
Cineva n-a intrat în spiritul sărbătorilor...
- Alo! Salvatorii de Vieţi. Vă ascult. - Sunteţi Kentucky Fried Chicken?
- S-a întors nebunul! - Ce vrei?
- Aveţi piept de pui? - Mi-am uitat pelerina.
Cu el dansai?
Şi ea mă jigneşte! Dacă nu ai sânii cât ai lui Dolly Parton, nimeni nu te vrea!
Mulţumesc pentru amintiri!
Crăciun fericit tuturor şi noapte bună!
Dumnezeule, Felix! Ce mai e acum?
Gracie, întoarce-te la mine, iubito! Nu pot trăi fără tine. Te iubesc!
Ştii ceva? Tocmai luam masa.
- Lasă jucăria aia jos imediat! - Crezi că e de jucărie?
Felix! Ce faci? Nu e deloc amuzant!
O să-l enervezi!
Cine vrea să fie primul? Cine vrea să fie eroul?
- Nu e băiat rău, dar se supără repede. - Eşti nebun.
Stai să ajungem acasă! O să vezi tu!
Te iubesc!
Gracie, fă şi tu un efort! Fă un compromis.
Te iubeşte. Dar nu ştie să ţi-o arate.
Ar trebui să mă protejezi.
Asta o să mă protejeze?
- O să împuşti o femeie gravidă? - Nu, o să te împuşc pe tine.
D-le Moş Crăciun, ascultă-mă...
Sunt sigur că tânăra aceasta are destule motive să te urască. Toţi avem, de altfel.
Dar ăsta nu e un motiv ca să împuşti pe cineva.
Aşa că, te rog...
lasă pistolul jos!
Nu.
Încetaţi!
Dumnezeule! M-a împuşcat în picior!
- Felix, eşti dement! - Eu sunt de vină pentru toate!
Nu pot să mă uit. Sângerez?
O să mor! S-o sune cineva pe mama!
Nu mă atinge! Îţi interzic! Chemaţi un doctor!
Şi nu mai aţinti arma spre mine!
Felix, încetează să te mai joci cu pistoalele.
Nu i-l lua doar. Trebuie să-l şi goleşti.
Gracie, pentru Dumnezeu, ce faci?
- Dă-l încoace! Dă-i drumul! - Îl golesc!
- Nu pot să cred că faci aşa ceva! - M-am săturat de el! E nebun!
Vă apăr de el.
Da?
- E Stanley. - Cine e Stanley?
Stanley Tanenbaum, proprietarul. L-am chemat să repare liftul.
Am uitat complet de el.
Liftul a fost reparat.
- Ce se petrece? Aţi murit toţi? - Nu chiar toţi.
- Ce se întâmplă acolo? - Am avut un mic accident.
Unul micuţ de tot.
Mai uşor cu gălăgia! Nu e 4 iulie!
Ştiu, îmi cer scuze, n-o să se mai repete.
Trebuie să chemăm poliţia!
Sună la 911. Ăsta e numărul lor.
Nu au ce să facă. A murit!
Philip, n-am vrut să fac asta. N-o să mă predai poliţiei, nu?
Aţi sunat la poliţia din Los Angeles.
Vă rugăm să aşteptaţi, apelul dvs e foarte important pentru noi.
Philip, ăsta e miracolul?
Probabil că evacuarea va fi pusă în aplicare oricum, deci nu e un miracol.
Cu mine cum rămâne?
- Nu-i pasă nimănui de mine? - Am eu grijă de ea.
Vin!
- Catherine, te simţi bine? - Nu pot să respir.
Am probleme cu respiraţia.
Mi-e frig.
Catherine...
Mi-e atât de frig!
E în regulă. Linişteşte-te! Ţine-te strâns de mine.
Totul o să fie bine. Linişteşte-te!
Uşurel, peste cadavru. Aşa, foarte bine! Relaxează-te!
Haide! Te ţin eu!
Doamne!
E doar o zgârietură, nimic altceva.
Piciorul mi-a amorţit complet.
În curând o să doară foarte tare.
- Îţi aduc eu nişte aspirină. - Mulţumesc.
Sau, mai bine, nişte Tylenol cu codeină.
Nu, nu, nu.
Cel mai bun e Nuprin.
Ştiu! Picături de tuse Luden. Pe astea o să le iau eu. Mă ustură gâtul.
Sprijină-te aici! Nu, nu îndoi genunchii.
O să-ţi fac o baie, doar că acum o să pun şi apă în cadă.
- O să te simţi mai bine. - Bine.
Alo?
Alo? E cineva acolo?
O să fac cangrenă!
Îmi aduce cineva un bandaj?
Nu cer luna de pe cer! Vreau doar un bandaj.
Stai aici, bine?
Te simţi bine?
Alo? Unde sunteţi?
Nu, lăsaţi! O să-mi iau singur.
- Poftim bandajul. - Philip!
Dumnezeule! Mi-ai spart nasul!
- Philip! - Ce e?
Dacă o să chemi poliţia, copilul meu se va naşte în puşcărie.
N-o să naşti în puşcărie!
Nasul e cel mai bun element fizic al meu.
- Îmi cer scuze. - Promiţi că n-o să se nască în puşcărie?
Promit!
Mi-ai distrus faţa!
- Philip? - Poftim bandajul!
- Ce mai faceţi? - Philip, ajută-mă!
Vrei să te ajute Gracie să te dezbraci?
Vrei să te ajut eu?
Se întâmplă ceva.
Inima îmi bate mai repede, mi-e rău şi sunt agitat.
Eu mă simt aşa de când te-am cunoscut.
Erai încheiată aiurea la jachetă în ziua aceea.
O parte era mai sus decât cealaltă şi te lovea în bărbie.
- Ţii minte asta? - N-o să uit niciodată.
Cum arată? Nu-mi spune! Nu vreau să ştiu.
E puţin mai mare decât de obicei.
Stai liniştit. O să se dezumfle.
E bine să fie atât de proeminent cel mai frumos element fizic al tău.
Cel mai frumos element fizic al meu sunt mâinile.
De aceea cânt la ukulele. Îţi pune mâinile în evidenţă.
- Eşti cântăreţ profesionist? - Nu, sunt scriitor.
- Ce scrii? - Tricouri.
Serios?
Am scris "Salvaţi delfinii".
Scuză-mă! Cum adică ai scris-o?
N-am fost primul care a spus-o,
dar am fost primul care a scris-o pe un tricou.
- Ai scris şi "Viaţa e o târfă"? - Aş vrea eu...
L-am cunoscut la o petrecere pe cel care a scris asta. M-a cam luat de sus.
N-am făcut cunoştinţă oficial. Eu sunt Louie.
Chris.
Chris...
Oh, Chris...
Mă întreb dacă numele tău
Începe cu "C" sau "K"
Mă întreb dacă ai un unchi slăbănog pe nume Harry
Sau o mătuşă obeză pe nume Fay
Mă întreb dacă ai idee
Ce bine îţi stă cu dresuri
Mă întreb dacă te bucuri că n-am spus
Că din nas îţi atârnă nişte chestii
Atâtea lucruri la care să mă gândesc...
Am putea să-l facem bucăţele şi să-l trimitem cadou.
Şi cui să-l trimitem?
- Uită-te pe vizor! - Nu avem vizor.
Perfect...
Philip, sunt Susan!
- Ce vrei? - Vreau să vorbesc cu Philip.
Cred că am făcut o mare greşeală.
Face baie cu Catherine. Vrei să aştepţi?
Nu.
Bine, pentru că şi aşa avem destule pe cap.
Dacă l-am putea deghiza...
Catherine era foarte agitată, aşa că a trebuit s-o liniştesc.
Unde e Stanley?
Unde e? Ce aţi făcut cu el?
E în pom.
În pom?
El e pomul.
L-am învelit în sacii de cartofi.
Doamne!
Sunt din iută, ce îţi irită pielea, dacă nu eşti mort.
Eu şi Felix am lipit ramuri de brad de el.
- Cum? - Cu Super Glue.
E o invenţie extraordinară. Trage de o ramură!
Ai putea face tracţiuni la pomul ăsta!
Din fericire, tipul avea o postură bună.
Admir bărbaţii cu o postură bună.
- Felix are o postură minunată. - Mulţumesc, iubito.
Bine că închidem afacerea! Sunt incompetent cu "i" mare.
Parcă aş fi Iov!
- Philip, termină! - Bine. Nu sunt ca Iov.
Dar uită-te cum mă prefac că salvez vieţi!
N-avem nimic în frigider.
N-aş putea salva pe cineva nici dacă viaţa mea ar fi în pericol.
Suntem aici de şase ani.
Şi cu ce ne-am ales? Cu un cadavru.
Un cadavru deghizat în pom de Crăciun.
Îţi mulţumesc că mi-ai reamintit asta!
- Am un plan. - Felix are întotdeauna un plan.
Sunt mândră de tine, iubitule!
Îl ducem jos şi îl lăsăm pe faleză...
- Asta e tot? - Da.
- Ăsta nu prea e un plan. - Dar ce are?
Un plan are mai multe părţi.
Trebuie să spui: "Mai întâi facem asta, apoi facem asta şi apoi asta."
Nu-mi place cum îi vorbeşti lui Felix! Nu vrem decât să vă ajutăm.
Da. Vrei un plan?
Mai întâi îl ducem jos,
apoi îl lăsăm pe faleză, apoi plecăm acasă.
Îl lăsăm acolo, ca şi cum l-ar fi pus primăria.
Peste câteva zile, nimeni n-o să-l mai observe.
- Şi când primăria o să-l dea jos? - Noi o să fim departe.
- Ce se petrece? - S-a întâmplat ceva?
Nu. Felix şi Gracie l-au transformat pe proprietar într-un pom de Crăciun,
iar acum o să-l ducem pe faleză.
Bun plan! Vă ajutăm şi noi.
Aveţi grijă să nu-i cadă crengile.
Şi geanta lui Stanley?
O lăsăm sub pom, s-o fure cineva.
Să mergem doar câţiva. Nu trebuie să atragem atenţia.
- Eu vin cu tine. - Bine. Mergem noi doi.
Vrem şi noi să venim!
- Da! Noi l-am făcut! - Bine, noi patru.
Vreau să vin şi eu.
- Promit să nu atrag atenţia. - Bine. Şase, dar doar atât!
- Să încercăm să părem veseli. - Cântaţi!
Dacă eşti ciudat de Crăciun, Scooby Dooby Doo...
Îţi poţi pierde slujba, Scooby Dooby Doo...
- Philip! Catherine! - Crăciun fericit!
Goliţi deja biroul? Unde vă duceţi cu bradul nostru?
- Nu e bradul nostru. - Ba da.
Îl recunosc după chestiile alea din celofan roşu.
Înapoi, câinilor!
Vă rog să luaţi potăile de pe pomul meu!
- Îmi dai voie? - Sigur că da, Blanche.
Veniţi, căţeluşi! Ce fetiţă cuminte! Vino la mămica!
Bravo, fetiţo! Ce fetiţă cuminte!
Au făcut-o, cu siguranţă.
Dumnezeule! Sunt patinatorii! Ei sunt!
- Sunt cei care urăsc pomii! - S-au întors!
- Pe ei! - Pomul vostru e ca şi mort!
E clipa răzbunării!
- Atenţie! - Înapoi!
- Ne-aţi distrus Crăciunul! - Nu!
Atenţie!
Doug şi Carol Ferguson vă urează Crăciun fericit!
Avem un cadavru pe strada Ocean Park, la numărul 517.
Să vină legistul şi criminaliştii.
Ce s-a întâmplat?
Cine e?
Cine ştie cum s-a întâmplat?
Eu.
Proprietarul clădirii noastre, Stanley Tannenbaum, s-a sinucis,
simţindu-se vinovat că transformă clădirea în bloc de locuinţe.
Iar incompetenţii ăştia doi erau atât de tulburaţi
că n-au putut împiedica sinuciderea,
încât au vrut să ascundă eşecul lor.
De fapt, nu a fost aşa.
Evident!
Ce s-a întâmplat cu adevărat...
Era Ajunul Crăciunului
şi întâmplarea a făcut ca Felix să treacă pe la noi
- cu pistolul lui. - Cine e Felix?
Bine, eu sunt Felix. Eu sunt vinovatul.
Felix, depărtează picioarele şi pune mâinile la ceafă!
Daţi vina imediat pe el, doar pentru că a făcut puşcărie.
- D-le poliţist... - Nu, Gracie!
Uitaţi arma crimei. Eu sunt ucigaşa.
Nu, Gracie!
Felix!
Mămico, e Moş Crăciun!
Felix! Ce faci?
Nu pot trăi fără tine, Gracie!
Dacă intri la puşcărie, mai bine mor!
Toată lumea înapoi!
Toată lumea înapoi! Ne confruntăm cu o situaţie periculoasă.
Felix, a fost un accident. N-o să mă condamne!
- Coboară jos! - Şi dacă te condamnă?
Nu mă pot baza pe sistemul judiciar.
Eu am făcut puşcărie degeaba. Ai putea păţi şi tu la fel.
Nu! Opreşte-te!
Trebuie să faci ceva! Salvează-l!
Felix, să ştii că te iert că m-ai împuşcat în picior.
- Nu-mi pasă! - Bine...
Felix, opreşte-te! Ascultă-mă!
Nu vrei să-ţi petreci Crăciunul cu copilul tău?
Nu vrei să-l vezi deschizând primul cadou?
Care a fost primul tău cadou, Felix?
Capace de roţi.
Acum nu-mi mai permit nici măcar capace de roţi.
Felix, ştii ceva?
Nu eşti supărat pentru că eşti sărac.
- Nu? - Nu.
Nu eşti supărat pentru că eşti un artist care nu va avea niciodată unde să picteze.
- Nu? - Nu.
Şi nu eşti supărat pentru că femeia pe care o iubeşti
s-ar putea să stea mult timp la puşcărie.
- Nu? - Nu.
Eşti supărat pentru că e Crăciunul.
De Crăciun îţi priveşti viaţa cu lupa
şi tot ceea ce îţi lipseşte capătă proporţii uriaşe.
Dacă eşti singur de Crăciun te simţi mai singur decât de obicei.
Lucrurile triste sunt şi mai triste.
Dar nu trebuie să te dai bătut, Felix!
Credeam că azi va fi cea mai groaznică zi din viaţa mea,
dar apoi s-a întâmplat ceva minunat şi neaşteptat.
E adevărat că mai întâi s-a întâmplat un lucru oribil şi neaşteptat.
Trei lucruri oribile şi neaşteptate, de fapt. Dar apoi s-a întâmplat ceva minunat!
Sărbătorile nu s-au terminat încă, Felix.
Nici pentru tine, nici pentru Gracie. Cine ştie?
Cine ştie?
Crăciunul e magic.
Şi pun pariu că vei descoperi asta, dacă vii jos.
Te iubesc, Felix!
Te iubesc atât de mult, Gracie!
Coboară, Felix! E aproape miezul nopţii.
Bravo!
Duba o să sosească imediat
şi o să mergeţi cu toţii la secţie, să ne daţi explicaţii.
Geanta e a lui Stanley.
- Brian! - Ce avem aici, Rizzo?
Anunţaţi ofiţerul de serviciu.
- De unde o ai? - Ghici!
Gracie Barzini?
Da, sunt pregătită... Arestaţi-mă!
Felicitări! L-aţi ucis pe "Strangulatorul de la malul mării".
Poftim?
Gută şi alge marine.
- Dumnezeule! Glumiţi! - Stanley era Strangulatorul?!
Eu l-am omorât pe Strangulator? Cât de tare am fost, Catherine?
- Nu există şi o recompensă? - Ba da, de 250.000 de dolari.
Sunt cea mai norocoasă fată din lume!
Philip, pot să-ţi dau bani ca să nu vă mutaţi. Cât îţi trebuie?
- Doar 5.000 de dolari! - 5.000?
Bine!
Sunt atât de fericită, Catherine!
Vă mulţumesc! Cum v-aş putea mulţumi?
Ştiu eu cum.
O prăjitură cu fructe.
- Sunt bogată! - Suntem bogaţi!
Nu!
- Ce e? - Doamne!
- Ce e, iubito? - Mi s-a rupt apa.
Abia intri în travaliu.
- Avem timp să te ducem la spital. - Ba nu, nasc chiar acum!
- Eşti sigură? - Da!
Philip?
- Dr. Kinsky o să ne ajute! - Cu ce?
- Naşte! - Nasc!
Aduceţi-o lângă pom!
- D-le poliţist, vreţi să ne ajutaţi? - O iau eu.
Ridică-mi piciorul, dobitocule!
La o parte! Avem o femeie gravidă!
- Lăsaţi-o acolo. Aşa... - Respiră!
Te descurci perfect.
- Nasc! - Ştiu. Relaxează-te!
- Totul o să fie bine. - O să iasă, nu?
Te descurci minunat. Eşti pe mâini bune.
Am mai făcut asta de sute de ori.
- Dar nu sunteţi veterinar? - Ba da, dar conceptul e acelaşi.
- Relaxează-te şi respiră. - Nu sunt relaxată!
- Atunci, fii agitată şi respiră! - Asta e! Începe să iasă.
- Mai respiră un pic. - Mie îmi spui?!
Aşa. Încă o contracţie, apoi împingi puternic.
- Aşa. Pot să-i văd... - N-ai vrea să taci?
Mai împinge o dată.
Începe să iasă.
Mai împinge o dată.
Dumnezeule!
E Crăciunul!
Crăciun fericit!
Ce să facem de Crăciun?
Nu ştiu. Ce ar trebui să facem?
Hai să ne căsătorim!
Ăsta e miracolul!
Crăciun fericit!
CRĂCIUN FERICIT TUTUROR! de FELIX
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania