Faceti reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Toată viata ei a vrut să predea la Colegiul Wellesley.
Deci atunci când a apărut un post vacant la catedra de Istoria Artei
si-a urmat telul până a obtinut postul respectiv.
Se spunea că Katerine Watson,
o profesoară care preda pentru cei din anul întâi în statul Oakland,
era mai degrabă desteaptă decât cu înaintasi însemnati.
Si din acest motiv această noncomformistă din California
se îndrepta către cel mai conservativ colegiu din tară.
-Mă scuzati. -Ah, mă scuzati.
Mă scuzati.
Mă scuzati. Autobuzul?
-Mergeti drept înainte, doamnă. -Multumesc.
Dar Katerine Watson nu venise la Wellesley să se adapteze.
A venit la Wellesley pentru că a vrut să facă ceva deosebit.
-Violet. -Profesorul meu favorit de italiană.
-A fost o vară frumoasă? -Superbă, multumesc.
-Cine este doamna de acolo? -Unde?
Ah, Katerine Watson. O profesoară nouă. Istoria Artei. Abia astept să o cunosc.
Cine bate la Poarta Cunoasterii?
-Eu reprezint toate femeile. -Si ce urmăresti?
Să îmi trezesc spiritul prin muncă multă
si să-mi dedic viata cunoasterii.
Atunci esti binevenită.
Toate femeile care caută să te urmeze pot să intre aici.
Declar începerea noului an academic.
Ce păcat că nu ai venit ieri. Este asa de liniste înainte să vină fetele.
Sunt doar câteva reguli. Nu se fac găuri în pereti.
Nu sunt permise animalele de companie, radioul sau casetofonul după ora 8 în timpul săptămânii
si ora zece în week-end.
Nu aveti voie cu aragaz si bărbati.
Este ceva în neregulă?
Nu cred că rezist un an fără aragaz.
Asa-i că sunt frumoase asternuturile cu flori pe ele?
Si ia uită-te.
Se potrivesc.
Frumos, nu? Camera ta e aici.
Camera mea este peste hol...
si al Amandei Armstrong în capătul opus.
-Ai crescut aici? -Toată viata am trăit aici.
O să-mi cunosti părintii când au să vină în vizită.
-Vin în vizită? -Regulat.
-Ce predai? -Arta discursului, elocventă si stăpânirea de sine.
Cina e comună, o să mă ocup eu de ea.
Dar micul dejun si prânzul sunt separate. Deci...
fiecare dintre noi are câte un raft separat. O să pun eticheta ta azi.
Nu trebuie să îti spun că ce e pe fiecare raft e foarte sacru.
Stiam de când ne-am cunoscut
că o să fim imediat prietene.
Ai grijă. Sunt capabile să simtă frica.
-Bună dimineata. -Bună dimineata.
Multumesc.
Acesta este cursul de Istorie a Artei 100.
O să urmăm cursul doctorului Staunton.
-Aveti ceva întrebări? -Cum vă cheamă?
-Ce-ar fi să zici tu prima cum te cheamă? -Connie Baker.
-Katerine Watson. Mă bucur. -Doctor Watson, presupun.
-Încă nu. Si tu esti? -Giselle Levy.
Giselle. Stinge cineva vă rog lumina...
-Susan Delacorte. -Multumesc Susan Delacorte.
Omul a simtit impulsul de a crea din cele mai vechi timpuri.
-Îmi poate spune cineva ce este asta? -Bizon Rănit, Altamira, Spania,
cam la circa 15 000 Î.Hr. Joan Brandwiyn.
Foarte bine, Joan.
Cu toate că aceste picturi sunt foarte vechi, sunt sofisticate din punct de vedere tehnic pentru că...
Grosimii liniilor si umbririi de pe spatele bizonului.
-Asa este? -Da, este exact asa.
Următoarea poză.
Aceasta poate că nu e atât de familiară. A fost descoperită de arheologi...
În 1879, în Lascaux, Franta. Datează din 10 000 înaintea erei noastre.
Este deosebită din cauza liniilor continue care descriu miscarea animalului.
-Impresionant. Numele? -Herghelie de cai.
-Am vrut să zic, numele tău. -Îi spunem Flicka.
Elizabet Warren. Mi se spune Betty.
Foarte bine.
Si Betty este corect.
Dacă ceva este antic, nu înseamnă că este primitiv.
Să vă dau un exemplu. Următoarea poză, te rog.
Mycerinus si regina lui. 2470 îen.
Este o statuie funerară a faraonului si reginei sale
care a fost creat pentru a proteja ka-ul faraonului. Spiritul.
Ati mai făcut cursuri de Istoria Artei până acum?
Nu.
Să continuăm. Schimbă.
Scrib sezând. Egipt, 2400 îen.
Cuplu de tărani la arat. Secolul al 16 îen. Egipt.
Zeita Sarpelui. 1600 îen. Minoian.
Frescă. Minoa. 1600 îen. Minoian.
Mască Funerară. Era miceniană. 1200.
Aprinde cineva...?
Multumesc.
Să ridice mâna numai
cei care au citit tot textul.
-Si lecturile suplimentare. -Foarte departe de ceea ce e în statul Oakland, nu?
Chiar că învătati, nu glumă.
Dacă nu mai aveti ce să ne arătati, am putea merge la studiu independent.
De fapt...
Am fost odată în California. Cum poti să lucrezi când e asa frumos afară?
-Ne bronzăm la ore. -Da?
Nu.
Nu toată lumea a dorit să fii aici.
Nu spun nume.
Aceste posturi se schimbă de obicei repede. Fosti studenti, cunostinte, stii cum e...
Oamenii potriviti.
Cel pe care l-au vrut a primit un post la Brown si nimeni altcineva nu a mai fost accesibil.
Deci iată că ai primit tu postul.
Poti intra acum. Baftă.
Primul curs a lăsat multe de dorit, domnisoară Watson.
Si sunt curios în legătură cu subiectul cursului.
Sugerati: "Picasso va face pentru secolul 20,"
"ceea ce a făcut Michelangelo pentru Iluminism", închei citatul.
În termenii influentei exercitate asupra scolilor.
Deci acele materiale create în zilele noastre
date cu vopsea si pătate,
sunt la fel de valoroase ca si atentia pe care o acordăm Capelei Sixtine a lui Michelangelo?
Nu le compar între ele.
Ati văzut vreodată Capela Sixtină, domnisoară Watson?
Ati stat literalmente acolo?
Nu am fost niciodată în Europa.
Pot să vă asigur că aici vreau să fiu mai mult decât orice pe lume.
Sper că data viitoare o să aveti un subiect mai bun pentru curs, domnisoară Watson.
-Salut. -Eu sunt.
-Salut! -Apel cu taxă inversă de la Katrine Watson.
-Acceptati? -Normal, normal că accept.
Totul e în regulă?
Da.
Este dificil, nu?
Cum sunt cursurile?
Sunt niste snobi, nu?
-Nu-mi place să-ti spun, dar ti-am spus că asa va fi. -Nu trebuie.
Nu pot vorbi acum.
O să îti scriu mâine.
Deci ai un prieten?
El e...acolo. Eu sunt aici.
Mare distantă. Tortură. Stiu. Vino. Vino aici si stai jos.
Când Lenny a plecat pe mare, aproape că mi-a frânt inima.
Ne-am scris zilnic unui altuia până când...
A fost un om mare.
-Îmi pare rău. -Asta a fost acum o sută de ani.
Mă bâlbâi.
O iubesc pe Lucy. Cu toate că e comunistă.
Singurul lucru ce e rosu la Lucy e culoarea părului.
Si acela e fals. Desi a spus asta.
Wintchell a scris-o.
Amanda Armstrong. Văd că ai supravietuit.
Katerine Watson. Abia.
Ah, bine. Ati făcut cunostintă. Katerine a închiriat a treia cameră.
Ce ziceti de o mică cină înainte de "Care e replica mea"?
Ce zici de un pahar de băutură?
Predecesoarea ei a murit în mai.
Predecesoarea?
Stii, predecesoarea.
Josephine Burns. A predat biologie timp de 30 de ani.
O să îti placă aici, Katerine. O să vezi.
Deja îmi place. Sincer, este frumos. Este perfect, de fapt.
Nu te păcăli pe sine. Au gheare sub mănusile albe.
Cine?
Absolventii, copii lor, facultatea. Toată lumea.
Să ai grijă de tine.
Îi sperie dacă libertatea e prea mare.
-Încetezi, te rog? -Oh, îti dau un sfat.
Să nu le lasi pe fete să stie că te-au afectat.
-Nu m-au afectat deloc. -Bravo tie.
Aproape că m-ai convins
-Ce este acolo? -Voi să-mi spuneti.
Cadavru, de Soutine. 1925.
-Nu este în curs. -Asa este.
Este bun de ceva?
Haideti, doamnelor. Nu există răspuns gresit.
Si nici nu există curs care să vă spună ce să gânditi.
Nu e chiar atât de usor, nu?
Bine. Nu. nu e bine.
De fapt nici nu i-as spune artă. Este ceva grotesc.
Nu există nici o reglementare împotriva artei grotesti?
Cred că are ceva agresiv în ea...
-si erotic. -Pentru tine, toate au ceva erotic în ele.
-Totul e erotic. -Fetelor.
-Nu există standarde? -Desigur.
Altfel o pictură de catifea ar fi echivalentă cu un Rembrandt.
Unchiul meu Fredie are două picturi din astea. Îi plac la nebunie.
Există standarde, tehnici, compozitii, culori, chiar si teme.
Deci dacă sugerati că bucata aia de carne putredă este artă,
si mai ales artă de calitate, atunci ce o să învătăm?
Exact asta.
Ai scos în evidentă noul curs, Betty. Multumesc.
Ce este arta? Ce o face bună sau rea?
Si cine decide asta?
Următoare imagine, vă rog.
Acum 25 de ani cineva a zis că asta este extraordinară.
-Observ. -Cine?
Maică-mea. Eu am pictat asta de ziua ei.
Următoare imagine. Ea e maică-mea.
-Asta e artă? -Este o poză de amator.
Dacă vă spuneam că a făcut-o Adam Ansel, ar fi fost diferit?
-Arta nu este artă până nu spune cineva că este artă. -Este artă!
-Oamenii îndreptătiti să spună asta. -Cine sunt ei?
Betty Warren!
-Ce norocosi suntem că o avem printre noi. -Du-te naibii.
Dai înapoi la pictura lui Soutine, te rog?
Uitati-vă la ea încă o dată. Uitati-vă profund la ea.
Să încercăm să ne gândim la o nouă perspectivă.
Bine, să ne întoarcem la capitolul trei. L-a citit cineva?
Bine.
"Când ti-ai fixat cursurile si ai dat de barca vietii tale,"
"atunci ia o tigară adevărată. Ia un Camel."
Am cursurile, am Camel-ul. Unde e barca vietii mele?
-Giselle, unde e barca vietii mele? -Vărul lui Betty nu e destul de bun?
-Încă nu l-am cunoscut. -Nu o încuraja.
O conduce acasă pe Connie doar ca să îi facă un favor.
De ce esti asa?
Nu am vrut să spun asta.
Sunt atât de stresată din cauza nuntii.
Îti dai seama că 2 noiembrie e peste 2 săptămâni?
-Ah, dragă. -Nu o ai.
-Nu te duci. -Poftim. Poftim.
Acum lucrez la asezarea la masă, asa că o să-ti sterg numele.
-Pot să mă uit si eu? -Nu.
Să mă uit. Pot să mă uit o secundă?
-Vrei să vezi unde stă Bill. -Nu. Am terminat. Nu?
Nu? Asa-i, Giselle?
La naiba.
-Seamăn cu ea? -Cu cine?
-Katerine Watson. -Te referi la "porcăria este artă"?
-Cred că este extraordinară. -Păi nici un bărbat nu dorit-o.
-Nu a murit încă. -Are cel putin 30 de ani.
-Oh, nu. Nu. -Cred că nu a vrut niciodată copii.
Pentru că să stii,
Katerine Watson a trebuit să accepte acest post pentru a scăpa din California.
Hai lasă-mă.
A avut o relatie amoroasă cu un star de la Hollywood.
-A venit aici ca să scape. -Asta e ridicol.
-Cu cine? -Nu stiu.
Cu cine, Giselle? Nu fii de rahat! Spune-mi!
-Nu cred. -Spune-mi. Nu, nu e. Tu stii ceva.
-Stii ceva. Spune-mi. -Este William Holden.
-Fantastic! -Stiu.
Cine e?
William Holden.
Stiu. Stiu. Am întârziat. Sunt...Merit morala cea mai mizerabilă, scuze, iertare.
Vă face probleme?
Dacă fetele astea nu stiu să se întoarcă la timp, stiti ce zic eu? Încuiati-le.
Haide. Afară! O să încui usa. Afară!
Ora de culcare, fetelor. Ora de culcare. Haideti. Culcarea.
-Salut, Betty. -Ora de liniste, fetelor.
Femeile ca si Katerine Watson nu se căsătoresc
-pentru că asa vreau ele. -Nici o femeie nu hotărăste să trăiască
fără familie, numai dacă nu se culcă cu profesorul ei de italiană.
-Toată ziua critici. -Nu-i adevărat.
Cum să nu. Est fiica mamei tale.
Este un complex Electra clasic.
Nu te învinovătesc. Adică...
Cine nu ar dori să o omoare pe maică-ta?
-Salut. Cum e iubitelul de la Harvard? -Divin.
Ai o tigară în plus?
-I-ai făcut tema? -Normal.
-Vrei să o faci si pe a mea? -Nu.
Asta nu e ceea ce cred că e, nu?
De unde o ai?
De la sora medicală a scolii.
-Este împotriva legii. -Oh, dragă. Asta e cel mai bun prieten al unei fete.
-Numai a unei categorii. -Faceti cunostintă cu ultima mireasă virgină.
-Spencer este un gentleman. -Si chiar si gentlemanii au scule.
-Poate o să fac si eu rost de una. -Ce anume? De o sculă?
Nu fii proastă, Connie.
Poate că cineva, cândva, undeva va fi interesat.
Asta în caz de. O să fiu pregătită, în caz de.
Chiar a fost necesar să faci asta?
Am fost învătată să vorbesc sincer.
Bine. Esti o târfă.
Am aflat nu demult că Amanda Armstrong,
sora noastră medicală, distribuie contraceptive fetelor de la Wellesley.
Acest lucru este unul rusinos pentru o institutie
care se mândreste cu strictetea sa.
Haide, haide! Se organizează asta din ani '80.
-Cine câstigă se va mărita prima! -Voi chiar aplicati asta literalmente?
Numai fata care a câstigat. Ia uită, este Phyllis Nayor!
Bravo ei. Întotdeauna mă învinge.
-De ce trebuie cărucioarele? -Bărbati deja au.
Acum vor copii.
Ati văzut asta?
Ce este?
Este un atac pe prima pagină la adresa Amandei Armstrong. Betty Warren a scris articolul.
"Aducând contraceptionale la comandă, sora medicală a scolii noastre"
"nu face altceva decât să încurajeze nesimtirea."
Doar nu au să o arunce în lac!
-Vin acum, Phyllis! -Ati văzut asta?
Nu mi-as face griji în locul tău. Betty e doar o fată care face vâlvă.
La fel a fost si Lizzie Border si mama ei nu a fost presedinte
-al asociatiei absolventilor. -Să îi aducă cineva un prosop acelei fete!
-Ea e mama ei? -Apple, tree (măr).
O să aibă probleme Amanda?
Amanda trebuie să înceapă să îsi vadă de ale ei.
Secretul supravietuirii în Welleslay e să nu fii niciodată observat.
Ciao, Mona Lisa.
Marele erou de război.
Crede că e cineva special.
Se culcă cu studentele.
Aurul e în regulă. Servetelele sunt vulgare.
Paharele ar trebui să fie aurite.
Cutiute cu zahăr, aurite si albe, umplute cu ciocolată. Fără lumânări.
-Mai degrabă frezii decât margarete. -O alegere înteleaptă, doamnă.
Garoafe nu.
-Ati fost deja la coafor? -Suntem pe cale să facem asta.
Aici e asezarea la masă si bărbatii de onoare ai lui Spencer.
Ah, aproape că am uitat.
Am vorbit cu el în legătură cu cititul poeziei. Nu prea vrea să citească. Am spus că e bine asa.
Ne scuzi pentru o secundă, Joan.
O sotie bună îl lasă pe sot să creadă că totul a fost ideea lui,
-chiar dacă nu e asa. -Nu-mi pasă dacă o citeste.
O să îti pese, dacă în viitor te vei gândi cum a fost.
Acum ia vezi dacă poti să-l convingi cumva.
Sunt aici de 21 de ani, Jocelyn.
-Îmi aduc aminte de când erai studentă. -24, dacă pui si aia la socoteală.
Atunci ce e cu piesa asta de teatru?
Nu putem părea că încurajăm comportamentul sexual.
Bine. Deci e vorba de aparente, atunci? Nu.
Bine, bine.
În regulă. Promit să nu par că simpatizez, că încurajez...
...sau cum a spus domnisoara Warren? "Liberal".
Pe cuvântul meu de pionier.
Vineri aproape toată după-amiaza am încercat să conving consiliul
că dosarul tău este impecabil,
că nu o să mai împarti contraceptive,
si că o să faci o declaratie publică în acest sens.
Nu vreau să fac o declaratie publică.
Nu contează, Amanda.
Te-au concediat.
Nu mai depinde de mine.
Si sampania asta nu e la locul ei.
Si sus si jos. Si sus si...
Katerine. Bună seara, domnisoară Watson.
-Bună seara, domnisoară Watson. -Haideti si dumneavoastră.
Nu.
-Bună seara, domnisoară Watson. -Bună seara, domnisoară Watson.
Si jos. Foarte frumos. Foarte frumos.
Salut.
Am auzit de Amanda. Îmi pare foarte rău.
Nu mi s-a părut că era foarte afectată. Eu as fi în locul ei.
Nu prea primesti multe sanse pe aici.
Asta depinde cât de tare te urăsc.
Pot să-ti fac cinste cu ceva de băut? Sau ai venit aici pentru cină?
Cât durează cursul pentru mariaj?
Dati-i doamnei o cameră.
Sotul vostru este la o răscruce în carieră.
Este în competitie pentru promotie cu alti doi bărbati, Smit si Jones.
Pentru a ajunge în top, ati hotărât să-l chemati pe sef
împreună cu sotia la cină la ora sapte.
Ati planificat cu grijă cina...
ati pus masa si ati chemat o dădacă.
-Avem copii! -Da, iar eu am gemeni!
Si atunci, surpriză. Este 6:15...
si vă sună că Smit si Jones împreună cu sotiile,
au fost invitati la cererea sefului.
Fiind absolventă la Wellesley
vă păstrati calmul si întelegeti că
seful vă testează împreună cu sotul. Ce faceti?
-Da? -Cereti divortul?
Foarte interesant.
Dar treaba e că nu e o glumă.
Peste câtiva ani singura responsabilitatea a voastră
o să fie să aveti grijă de sot si de copii.
Cu toate că ati venit aici
să luati usor un 10...
dar nota care contează e cea pe care o să el, nu eu.
-O să trebuiască să... -Orice faci,
n-o pune pe sotia sefului lângă sotul tău.
-De ce nu? -Pentru că se culcă cu el.
Acolo ai învătat să vorbesti italiană? În Italia?
Da.
-Ai un prieten? -Da.
Dacă ai fi fost a mea, nu ti-as fi dat drumul.
Nu ti-as fi cerut acordul.
Da, am auzit că esti emancipată.
Un gânditor pentru viitor.
-Asa esti? -Sunt multe prejudecăti pe aici...
După câte mi-am dat seama.
O familie potrivită, o scoală potrivită, artă potrivită, fel de gândire potrivit.
Nu mai trebuie să gândesti separat la toate astea.
Cum vrei să iesi în evidentă dacă iei totul în glumă?
Oh, Katerine Watson a venit la Wellesley să ne elibereze? Haide.
-Mersi pentru băutură. -Nu, nu. Asteaptă. Doar glumeam.
Au propriul lor fel de a face lucrurile.
Trebuie să găsesti o cale de a nu-i încurca. Toti a trebuit să găsim.
Îmi pare rău.
Acum cinci ani, mi-au dat peste mână.
Dar acum există un consiliu de protectie si toate alea.
Ei cred că esti periculoasă?
Nu, nu, dragă. Nu. Nesupusă.
Am ajuns în acel punct
în care nu mai stii cine pe cine protejează de la ce.
Sau ar trebui să spun de la cine? Cui îi pasă oricum?
Ei îmi fac un favor de fapt.
O să te descurci?
Chiar mai mult de atât.
Trebuia să plec când a murit Josephine.
Nu mi-a mai rămas nimic de iubit aici. Deci...
Alo?
-Domnisoară Watson? -Da. Sunt aici în spate.
Nu am mai fost în partea asta a campusului. Unde suntem?
În terenul neutru. Să zicem.
Intră.
Ce sunt toate acestea?
Diferite lucruri din diferite zile.
Oameni care mă inspiră, artisti pe care îi admir, reviste pe care le urăsc.
Deci ai venit să mă vezi.
-Mi-ati dat 7. -Am fost miloasă.
Tema era să scriem despre Bruegel. Asta am făcut.
-Nu, tu de fapt l-ai copiat pe Strauss. -Am citat un expert.
Dacă vroiam să stiu ce a gândit el, îi cumpăram cartea.
Domnisoară Watson, cu tot respectul cuvenit,
Bruegel a fost un nuvelist. Găseste nuvelele.
Desfă-le în bucătele. Poate că o să-ti si placă.
-Îmi mai dati o sansă? -Asa se pare.
Acela e dosarul meu? Ce scrie în el?
Să vedem.
-10 pe linie. -Până acum.
Presedinte al societătii poetice, căpitan al echipei de discutii,
căpitan al clubului de tenis, fondator al ligii de horticultură.
-Zici că sunt foarte pompoasă. -Da, asa e, dar foarte ocupată.
Si spune că vrei să dai la drept. Unde ai dori să dai?
Nu m-am gândit la asta. După ce termin, mă mărit.
-Si apoi? -Si apoi o să fiu căsătorită.
Le poti face pe ambele.
Numai asa, dacă ai merge la o facultate de drept, unde ai merge?
La Yale.
Păstrează cinci locuri pentru femei, un loc neoficial pentru una de la Wellesley.
Dar nu prea te-ai gândit la asta.
Trezeste-te, Joanie. Trezeste-te.
Bine, nu te trezi.
Nu ai să auzi ce am de spus despre Tommy si Spencer
care caută inele de logodnă
pentru tine.
Esti sigură?
Asta am vrut mereu, nu?
O să fim cele mai bune prietene, iar sotii o să fie cei mai buni prieteni
si o să avem case alăturate si copii împreună,
si o să fie cei mai buni prieteni.
O să fii doamna Tommy Donegal.
Când?
O să aduc mâine polonicul. Tu dormi în continuare.
Prima parte a examenului o să consiste din două perechi de imagini.
Vă rog să le identificati pe fiecare prin nume, perioadă si dată.
Si apoi le comparati si să scoateti în evidentă diferentele.
Aveti 10 minute pentru fiecare pereche.
O să scrieti un eseu de 1500 de cuvinte
în care să descrieti diferentele în stil între Raphael si van Eyck.
Privirea în fată, domnisoară Delacorte.
Aveti 40 de minut.
Succes.
-Mă scuzati. -Domnule guvernator. Încă o poză, vă rog.
Pe aici, vă rog. Multumesc.
Mă scuzati.
Chiar că este un eveniment mare.
-Sunt surprins că am fost invitată. -Păi uită-te în jur,
Cine nu a fost?
Ai auzit expresia: "Să tii ritmul cu familia Jones"?
Cum să nu.
Domnul si doamna Jones.
Familia istorică în carne si oase despre care se vorbeste în zicala aceea.
E bine să stii asta.
El e!
-Multumesc. -Îmi pare să vă văd.
-Vă multumesc mult de tot. -Ce rochie frumoasă.
Bună, mă bucur că ati venit.
-Suntem împreună. Masa 19. -Bine.
Doamne ajută!
Guvernatorul e în spatele tău. Nu te întoarce.
Ce formatia bună.
-Violet? -Da?
-Te superi dacă stau aici? -Nicidecum.
Aici. Multumesc.
-Ce formatie bună. -Într-adevăr.
-Bună, Katerine. -Bună, profesore Dunbar.
Eu vreau un Manhattan. Ai dori ceva?
Nu, multumesc.
Eu vreau un Jack Daniels si ghimbir.
Trece la actiune.
Stiam că o să se dea la ea.
E prea bătrână pentru el.
Este prea desteaptă pentru el.
tine putin.
-Cântă melodia noastră. -Ce?
-Cântă melodia noastră. -Te-am auzit.
-Bună. -Bună, Giselle.
-Alegerea femeilor? -Desigur.
Mă scuzati.
Doamnelor si domnilor! Faceti liniste!
Care e treaba cu poezia pe care ai vrut să o citesc?
-A fost ideea ta, tii minte? -Nu am spus niciodată asa ceva.
Sunteti gata?
Excelent.
Am scris asta jos, în caz că ai uitat. Este poezia mea preferată.
Zâmbiti.
Betty, am încercat să mă gândesc cum să îti spun ce simt pentru tine.
Dar mai bine
citesc poezia ta preferată.
-Bună prindere/partidă. -Ai zis bine.
Este un dulceag. Domnisoară Watson!
-Este un favor. tii minte? -Hai lasă.
Doamnă Watson, vreau să vă fac cunostintă cu Tommy.
Tommy, vino aici pentru o secundă
Esti atât de frumoasă.
-Ea e Katerine Watson. -În carne si oase.
-În continuu a vorbit de dumneavoastră. -Ah, încetează.
-Stii ce vreau să spun? -Da.
-Ati impresionat-o cu ceva. -Se pare că si tu ai impresionat-o.
-Le prepari atât de bine. -Multumesc.
Si eu am avut pe cineva, îl chema Lenny.
Îmi amintesti atât de bine de el.
Avea o chestie
mică si ciudată unde se întâlneau cei doi dinti din fată...
Se suprapuneau.
Este mort.
În Pacificul de Sud.
Părintii mei spun că viitorul meu se întrevede la orizont.
Apoi că orizontul este o linie imaginară
care se reduce în timp ce te apropii de el.
Cred că o să mă întorc la locul meu.
M-am simtit bine de tot. Multumesc.
Connie.
-Asta e faza în care scapi de mine? -Nu.
Am crezut că...
ai terminat-o cu mine.
-De ce ai crede asta? -Betty a spus că tu...
Nu vreau să profit de tine. Stiu că asta a fost un fel de favor.
Mie mi-a făcut favorul, nu tie.
Haide, dansează cu mine.
Este prea bună cu mine.
Poate că ai dreptate.
Si eu sunt prea bună pentru tine.
-Dar sunt standarde joase. -Am crezut că ne-am înteles primăvara trecută.
Atunci poate nu trebuia să facem dragoste vara.
Încetează.
Esti gata?
Vrei să stii ceva interesant?
Lenny nu e mort.
Nu literalmente.
El...
Este căsătorit.
Are sotie si copii,
si casa ipotecată.
Trebuia să fie ale mele, în afară de sotie.
Si tu...Tu nu semeni deloc cu el.
-Barman urât ce esti. -Încetează.
-Nici nu ai sti să îi lustruiesti pantofii. -Îmi pare rău.
Nu trebuia să se ajungă aici.
-Pe unde? -Să mă uit aici.
Nu sunt sigură.
-Unde să mergem? -Cred că e aici.
Veniti pe aici. Aproape că am ajuns acolo.
Joe.
-Bună. -Bună. Ce mai faceti?
Bine. Îti multumesc pentru asta. Esti un prieten adevărat.
Plăcerea a fost de partea mea. Ati venit exact la tanc.
Iat-o.
-Iată o pictură a lui Jackson Pollock. -Într-un cuvânt.
Începusem să mă obisnuiesc cu cadavre, cu carnea putredă fiind artă si acum asta.
Sper să nu trebuiască să scriem o lucrare despre asta.
Fă-mi o favoare.
Faceti-vă o favoare. Nu mai vorbiti si uitati-vă.
Nu trebuie să scrieti o lucrare. Nici măcar nu trebuie să vă placă.
Trebuie să
o luati în considerare.
Asta e tot ce trebuie să faceti azi. Când ati terminat, puteti pleca.
Slavă Domnului că Betty nu e aici.
De unde ai apărut?
De pe Marte.
Ce coincidentă.
Tom Donegal a venit să o vadă pe Joan. Asa că am iesit la plimbare.
De ce?
Pentru că să pot face asta.
-Katerine? -Da?
-Ai un minut? -Desigur.
Să ne plimbăm.
-Te duci acasă de sărbători? -Nu.
-E prea departe? -Prea scump.
Dar niciodată nu am avut parte de un Crăciun în Noua Anglie, asa că...
-Nu te-a deranjat vremea noastră? -Îmi place aici.
tie îti place?
Am primit unele telefoane în legătură cu metodele tale de predare, Katerine.
Sunt un pic neortodoxe,
pentru Wellesley.
-Noi suntem conservatori, Katerine. -Da, am observat.
Deci dacă vrei să rămâi aici,
-Asta e întrebare? -Mai degrabă o discutie.
-În legătură cu sederea mea aici? -Vei avea o verificare în Mai.
Până atunci,
predă mai putină artă modernă.
Sărbători fericite.
Si dumneavoastră la fel.
-Bună ziua. -Ah, bună...
Sper să primesti inelul!
Pa, fetelor, ne vedem la anul. Călătorie plăcută.
Care e marele secret?
O să auzim de isprăvile lui Spencer?
Încetează. O să ne spună când o să fie pregătiti.
Sunteti pregătiti?
Asa-i că-i cea mai drăgută. Treci aici, tu.
Spencer a fost făcut partener junior.
-Era si timpul. -Si este si o crestere destul de mare de salariu!
-Betty! -Ce-i? Pot să spun asta, nu?
Lui Tommy si Joan?
Păi să stii că este. Asa că nici copii nu sunt atât de departe.
Să luăm cafeaua în sufragerie, bine?
Te ajut eu.
-tineti-i închisi. -Bine.
Ce frumos! Ai tot ce ai visat.
Si tu vei avea.
Am să îti spun un secret. Juri că nu spui la nimeni?
Am fost acceptată la facultatea Yale.
Unde?! De ce?! Nu vrei să fii avocat.
Poate că vreau.
Nu schimbi teluri fără să mă întrebi si în schimb te înscrii la drept?
Numai asa. Nu ne-am gândit că am să intru.
-Care "noi"? -Eu si domnisoara Watson.
Ea a completat cererea mea de înscriere.
Cred că glumesti! Ce drept are să facă asta?
Te căsătoresti!
În primul rând nu am nici un inel pe deget.
În al doilea rând le pot face pe ambele. Sunt în stare.
-Si Tommy ce părere are despre asta? -Nu stie. Nimeni nu stie.
-Nici măcar ea? -Nimeni.
Joanie! Betty!
Esti atât de aproape să obtii tot ce ai dorit vreodată.
Si tot atât de aproape de a pierde totul.
Am primit un telefon. Au nevoie de mine mâine la New York.
Joan si Tommy sunt aici. Nu poti pleca dimineata?
Atunci as rata întâlnirea. Îmi pare rău, oameni buni. Amânăm pe altă dată?
-Desigur, prietene. -Ne vedem la anul.
La multi ani si Crăciun fericit.
O să te sun mâine dimineată.
Doreste cineva cafea?
Ia ghici cine are un dar de Crăciun timpuriu?
-Oh, Doamne! Cum poti trăi asa? -Cum adică?
O să asteptăm să te aranjezi putin.
În viata asta? Nu se va întâmpla asta. Haide aici, frumoaso.
Ce faci aici?
-Încă îti mai place aici? -Da. Îmi place să cunosc fetele.
Majoritatea timpului.
-Si vremea. -Da, vremea e frumoasă.
-ti-e frig? -Da.
-Buzele tale sunt albastre. -Îmi plac asa.
De ce nu ti-ai adus un palton?
Bill.
Giselle, ce faci aici?
Înghet.
S-a terminat. Nu ne mai putem vedea.
-Nu pot. -Stiu.
Da.
Vreau să vorbesc cu tine.
Haide.
Mi-a fost tare dor de tine.
Esti frumoasă.
Viata fără tine,
parcă nu e viată.
Si nu vreau să trec prin viată fără să o fi trăit. Tu?
Nici eu.
Te iubesc atât de mult că m-as muta aici în cutia asta frigorifică dacă asta vrei.
Fă un om demn din mine.
Domnisoară Watson?
Bună. Nu stiam că sunteti aici.
Giselle Levy, Bill Dunbar, el este...
-El este...Paul. -Logodnic.
De un minut si jumătate încoace. Paul Moore.
Doamne. Felicitări! Logodnicul dumneavoastră?
Cred că sunteti foarte fericită.
Nu cred că si-a revenit încă.
Nu mi-am revenit.
-Luati loc. O să facem un toast. -Ne-ar plăcea. Dar ne grăbim.
Dar este extraordinar. Felicitări, bătrâne.
-Felicitări. Crăciun fericit. -Haide, să...
Cele mai bune urări pentru voi doi. Pa.
Nu, Paul.
Nancy o să facă atac de cord. Are niste reguli.
-Haide. -Nu.
-De ce? -Am spus nu. Nu mă simt în largul meu.
O să îti fac patul jos aici.
Ce faci?
Ce, glumesti?
Am venit 3000 de mile ca să te văd. Si mă pui să dorm jos aici de unul singur?
Încetează. Încetează pentru o secundă.
-Spune-mi ce naiba se întâmplă. -Nu stiu.
Simt că îmi scapă totul de sub control.
Nu ne-am uitat unul la altul de trei luni
si acum esti aici si am acest inel pe deget.
Care te deranjează de asemenea?
Ultima dată când m-am gândit la noi, nu eram la faza asta.
Când a fost asta?
Bill...
Mă cheamă Paul.
Nu spun că nu.
Nu, nu spui nimic.
De fapt niciodată nu spui nimic exact.
Dacă ai nevoie de mine pentru orice altceva, numărul meu e pe frigider.
Mă simt atât de vinovat pentru că te las asa singură după...
Sunt în regulă. Am mult de studiat.
Asa este. Apucă-te de lucru.
O să mă întorc...
pe data de doi.
Ne vedem la anul.
1954!
Floarea soarelui. Vincent van Gogh. 1888.
A pictat ce a simtit, nu ceea ce a văzut.
Oamenii nu l-au înteles. Li s-a părut copilăresc si crud.
Le-a luat ani întregi să recunoască tehnica lui,
să vadă felul în care pensula lui făcea parcă să se miste cerul în timpul noptii.
Si cu toate astea nu a vândut nici o pictură în viata lui.
Acesta este autoportretul lui.
Nu există camuflaj, nici romantism. Sinceritate.
-După 60 de ani, ce e cu el?
Atât de renumit, că toată lumea are o reproducere după picturile sale.
-Există postere... -Avem calendar.
Acum că arta se poate reproduce, este accesibilă populatiei.
Nimeni nu e nevoit să aibă un van Gogh în original.
Noi avem. În casa din Newport.
Dar e mic. Micut de tot.
Fiecare poate să îsi facă câte o variantă. Van Gogh într-o cutie, doamnelor.
Cea mai nouă formă de distribuire a artei:
Pictati după cifre.
"Acum toată lumea poate avea un van Gogh. Este atât de usor."
"Urmati instructiunile..."
"si în câteva minute o să deveniti artist."
Van Gogh după cifre?
Ironic, nu-i asa? Uitati-vă unde a ajuns omul
care a refuzat să se conformeze idealurilor populatiei.
Care a refuzat să îsi compromită integritatea.
L-am asezat într-o cutie si v-am rugat să-l copiati.
Deci voi sunteti cele care alegeti, doamnelor.
Puteti să vă conformati la ceea ce altii asteaptă de la voi, sau...
Stiu. Putem fi noi însine.
Esti o pasăre rară.
As fi ajuns la timp, dar, prostuta de mine a crezut că ora se tine în amfiteatru.
Mă bucur că ai venit alături de noi, doamnă Jones. Am crezut că te-am pierdut.
-Există o regulă nescrisă pentru cei căsăto... -Nu te obosi.
De la nunta ta am făcut sase cursuri, am dat un test si examenul din mijlocul semestrului.
Slavă Domnului că nu am pierdut cursul cu pictatul după cifre.
Am fost în luna de miere si apoi a trebuit să decorez casa.
-Ce doreste? -Prezentă.
Majoritatea celor de la facultate nu iau în seamă
dacă studentii căsătoriti lipsesc de la un curs sau două.
Atunci de ce nu vă măritati când sunteti boboci?
Atunci puteti să absolviti fără să fi pus piciorul în campus.
Nu neglijati obiceiurile noastre doar pentru că sunteti noncomformistă.
Nu neglija acest curs pentru că esti măritată.
Să nu fiti nerespectuoasă cu mine.
Vino la curs, fă-ti treaba sau o să te pic la examen.
Dacă pic la examen, o să existe consecinte.
-Mă ameninti? -Vă educ.
Asta este treaba mea.
Domnisoară Watson!
Ce este?
În fiecare an asociatia noastră alege câte un membru drept invitat.
La ce?
O să vedeti. Veniti deseară la ora cinci.
Coasta lui Adam. o societate foarte secretă.
Asteptati aici.
Prima dată jurământul. Ridicati ambele mâini.
Jurati să nu repetati ce ati văzut, auzit sau mirosit aici?
-Mirosit? -tineti sus mâinile!
Da, mirosit.
Da.
O să ardă doar un pic.
Haideti.
Si acum că ati depus jurământul, vă putem întreba orice.
-Asa merge deci? -Si trebuie să răspundeti.
Cine a chemat-o pe ea?
Ai venit la timp pentru "Adevăr sau provocare".
Încep eu. De ce nu sunteti măritată?
Păi...
Ce tare a fost.
Nu sunt măritată pentru că...
Nu sunt.
Am fost logodită cu Patrick Watts.
Toti îi spuneau Leo si niciodată nu am aflat de ce.
A fost prima persoană cu care am dansat
sau cu care am fumat, cu care m-am îmbătat si...
Multe lucruri pe care le-am făcut pentru prima oară.
Aveam 18 ani si eram gata să ne căsătorim, de Crăciunul, în 1941.
Atunci a fost evenimentul de la Pearl Harbour si totul s-a schimbat.
Toti s-au schimbat. Si până în iunie a fost trimis peste ocean.
-S-a întors? -Da.
-Se schimbase? -Amândoi se schimbaseră.
Îmi pare rău.
-Părintii tăi? -Da.
După război,
nu se mai cunosteau, nu se mai plăceau.
El a plecat. Si-a alcătuit o altă familie.
Au divortat.
Ce?
Da. Primul în blocul meu. Si e unul de oras.
Oamenii se schimbă. Se întâmplă si lucruri rele. Cu mine si cu Leo a fost la fel.
S-a dus si s-a căsătorit cu altcineva.
-Eu am absolvit facultatea. -UCLA, nu?
-Care este în Hollywood? -E aproape.
Nu o să ne povestiti despre, stiti dumneavoastră...
-marea stire? -Despre ce vorbesti?
-S-a logodit de Crăciun! -Felicitări!
Îmi pare rău dacă v-am spus secretul. Este atât de romantic.
Ce fantastic!
Ne-am despărtit.
-Ce? -Ne-am despărtit.
Ce repede s-a întâmplat asta.
Nu din fiecare relatie iasă căsătorie.
-Unele sunt doar aventuri? -Bill Dunbar.
Ar fi fost o aventură. Să vorbim despre asta, domnisoară Watson.
Nu credeti în relatii de durată, nu?
Nu, de fapt, cred în bune maniere. Dar pentru tine voi face o exceptie.
Asa trebuie să procedăm cu studentii căsătoriti, nu?
Profesorul Dunbar si cu mine nu avem o relatie.
Ati avut o aventură cu William Holden?
-Connie! -Ea a întrebat de Bill Dunbar.
-De unde ati aflat de asta? -Deci e adevărat!
ti-am spus eu tie, Betty.
-Nu o să regretati că nu v-ati căsătorit niciodată? -Încă mai e timp.
Cred că o să mă căsătoresc odată.
-Dar nu o să-mi planific viata în functie de asta. -Nici noi nu ar trebui să facem asta.
-Nu am spus asta. -I-ati spus lui Joan.
-Asa mi-a spus ea. -Ce vrei să spui?
Stia că tu si Tommy urma să vă logoditi.
Si ea aproape că ti-a completat cererea.
-Nu am spus asta. -A fost acceptată.
Acum trebuie să îi spună cumva lui Tommy.
De ce nu-i spui tu? Te pricepi să te bagi în seamă.
Ce interesant, am crezut că asta se zice de dumneavoastră.
-Spencer, arăt bine? -Da, bine.
-Nu am timp. Grăbeste-te. -Domnule Grouchy.
-Bine, hai că o luăm de la capăt. -Bine, fă poza, Louise.
Fetele căsătorite de la Wellesley au reusit să se adapteze bine la împărtirea obligatiilor.
Se aud observatii de genul:
"Fac ordine în bucătărie cu o mână si subliniez ziarul cu cealaltă."
"În timp ce mamele noastre au fost chemate să lucreze pentru Libertate"
"tine de obligatia noastră să ne ocupăm locul în casă..."
"să avem grijă de copii nostri care au să ducă traditiile noastre mai departe."
"Trebuie să ne oprim putin si să ne întrebăm de ce domnisoara Katerine Watson"
"profesoară la catedra de Istoria Artei,"
"a hotărât să declare război sfântului sacrament al căsătoriei."
"Cursurile ei noncomformiste si cu substrat politic le încurajează pe fetele de la Wellesley"
"să respingă rolul ursit la nastere."
Multumesc.
Pune prima poză.
-Artă contemporană. -Este doar o reclamă.
Liniste!
Azi doar ascultati.
Ce au să vadă oamenii de stiintă din viitor când au să ne studieze?
Un portret al femeii din ziua de azi?
Asta e, doamnelor.
O imagine perfectă a unei absolvente la Wellesley.
Cu cele mai mari laude, făcând exact ce a fost învătată să facă.
Următoarea poză.
O studentă de la Rhodes.
Mă întreb dacă recită din Claucer în timp ce calcă cămasa sotului ei.
Următoarea poză.
Voi, absolventi care stiti fizică puteti calcula volumul si masa
fiecărei bucată de carne pe care o frigeti. Următoarea poză.
Un costum de baie care să te elibereze.
Ce înseamnă asta oare?
Ce înseamnă?
Eu am renuntat.
Ati câstigat.
Cele mai destepte femei din tară.
Nu mi-am dat seama că cerând excelentă
o să concurez cu...
Cum scrie acolo?
cu "rolul ursit la nastere."
Asa este?
Rolul pentru care v-ati născut?
A fost greseala mea.
Ora s-a încheiat.
Fetele astea...Sunteti mândră, doamnă presedinte Carr?
-Da, de fapt sunt. -Asa ar fi si cazul.
Jumătate sunt măritate. Si cealaltă jumătate o să fie peste o lună.
Este numai o chestiune de timp.
Trag de timp până cineva le cere mâna!
Acum o sută de ani, era de neconceput pentru o femeie
să fie absolventă de colegiu.
Poate ar trebui să te uiti unde am ajuns de atunci.
Îmi pare rău, dar din punctul meu de vedere este doar o altă constrângere.
-Păi toată lumea are nevoie de putin ajutor. -Ah, ca si Amanda Armstrong?
-A încălcat legea! -Conform lui Betty Warren.
Conform statului Massachusetts.
La naiba cu Wellesley. Eu am terminat.
La naiba!
De fapt e perfect. Un artificiu perfect.
O scoală de întemnitare a vietii mascată drept colegiu. M-au păcălit.
-La ce te asteptai? -La mai mult.
Am crezut că este un loc pentru conducătorii de mâine, nu pentru sotii.
-Calmează-te, te rog. -Nu, nu o să mă calmez!
-Mai am 10 minute. Ne întâlnim la mine în birou. -Nu! -Am zis să vii acolo!
-Cum te simti? -Ca o proastă. Înselată.
Foarte, foarte supărată.
Schimbările iau timp, stii? Trebuie să îi lasi să se adapteze cu noutătile.
Katerine, locul acesta are nevoie de tine.
Nu stiu cum de te-au acceptat, dar mă bucur că au făcut-o.
Lucrurile pe care i le-am spus presedintei Carr. Nu o să mă mai accepte.
Este o persoană destul de bună.
Ce chestii?
Nu-ti fă griji.
Timpul o să le vindece.
Asta numai dacă nu vrei să mergi înapoi în California la logodnicul tău.
Nu suntem logoditi. Mersi.
Îmi pare rău că ti-am întrerupt ora.
Katerine!
Am vrut să îti dau asta. A fost de Crăciun, dar...
Atunci l-am cunoscut pe bărbatul tău, asa că...
Capela Sixtină.
David.
Venus din Milo. Si...
Mona Lisa.
Multumesc.
O să fie trei poze una după alta. Esti pregătită?
Nici măcar nu ai încercat.
Acest joc este probabil interzis în "Better Homes and Gardens".
Nu că as fi fost vreodată acolo. Tu ai fost?
Nu. Nu, eu sunt un fel de soldat mai bătrân.
Nu ne invită acolo.
Ce se spune despre ei, totusi?
-Soldatii bătrâni nu mor niciodată. Noi doar... -Ei doar...
devin profesori de italiană care schimbă femeile zilnic.
-Asta a fost o lovitură sub centură. -Nu a fost frumos. Îmi cer scuze
Foarte urât.
Nu stiu cum mă simt în postura mea de bărbat.
-O să plec. -Nu trebuie să faci asta.
O să mă obisnuiesc.
-Ce faci? -Mă îmbrac.
M-am distrat si nu vreau nimic serios.
De ce nu vii înapoi aici si atunci putem discuta.
Dar în timp ce facem ceea ce facem...
Ceea ce am făcut destul de bine, nu crezi?
Nu te vezi cu studente.
Vorbesc serios.
Nu vreau să predau un curs si să mă întreb de ce are o studentă acelasi parfum cu mine.
-Katerine, eu... -Vreau să îmi promiti.
Bine, îti promit.
-Bine. -Acum putem schimba subiectul?
Si să vorbim despre ceva mai interesant?
Ca de exemplu mic dejun.
Stiu să fac o plăcintă foarte bună de afine.
Abia mi-am pus acel pantof.
Nu cred că te cunosc prea bine pentru a lua micul dejun cu tine.
Nu stiu dacă e chiar asa.
Cum te poate cunoaste mai bine un bărbat?
Păi să mă...Asta e o idee bună.
Ai o rană de război acolo?
Îmi plac la nebunie povestile de război într-o limbă romantică.
-Păi este destul de usor. -Da?
Eram într-un sat...numit San Remo,
nemtii ne-au atacat rău de tot,
eu si cu Stan...
Îl tineti minte pe Stan? Numai noi doi mai eram în pluton.
Am auzit un plânset venind dintr-un adăpost abandonat.
Când s-a înnoptat...
A fost o capcană?
tineti minte...
inversati verbele si substantivele între ele.
-ti-e foame? -Mor de foame.
Să nu spui că nu putem trăi din dragoste. Eu asa am rămas fără mic-dejun.
Ce este?
-Care e problema? -Phillip si Vanessa McIntyre.
-Părinti ai unui prieten. -Vrei să îi saluti în trecere?
Nu! Nu, nu o să pot scăpa de ei.
La naiba!
-Ati putea să ne dati un loc în bar? -Servim doar în
partea din fată a restaurantului în după-amiaza asta.
Domnisoară! Domnisoară Stone.
Acesta a fost cel mai romantic week-end din viata mea.
Si poate ultimul. Si tot ceea ce stă între prezent si perfectiune,
sunt sotii McIntyre de acolo.
Cu ce competitie este pe lumea asta, o fată trebuie să
miste câte un munte din când în când.
-Mi-ar fi de folos orice ati face pentru a mă ajuta. -Veniti pe aici.
-Am reusit. Nu mai trebuie să dai de ei. -Multumesc. Multumesc.
-Să nu vorbim despre asta. -Bine.
tineti-vă respiratia si...
Întoarceti-vă.
Nu uitati să zâmbiti.
Sus mâinile.
Miscati-vă deodată. Mai repede, Fran!
-Când sunteti la suprafată, zâmbiti. -Haide, Connie!
Ce ziceti să luăm masa împreună în week-end? Numai noi.
-Unde e Spencer? -Nu e acasă.
-Eu sunt liberă. -Eu am treabă.
-Ce faci? -Se întâlneste cu un psihanalist.
-Oh, da? -Care e căsătorit.
-Giselle! -Scuze, mi-a scăpat.
-Tu vii, Connie? -O să văd ce zice Charlie.
-Cine? -Charlie Stewart. Vărul tău.
Glumesti, nu?
Am petrecut week-end-ul trecut la Cape.
-Un ascunzis de care stia el. -Ce cuvânt strategic: "ascunzis".
Bărbatii le duc pe femei la Cape în timpul iernii pentru că se simt rusinati cu ele.
-Se foloseste de tine. -Nu se foloseste de tine dacă esti de acord să te duci.
Vino aici. Nu o asculta.
Te iubesc si jur că nu spun asta pentru a te răni.
Charlie este promisă lui Deb McIntyre.
-Giselle, stii că asa este. -Nu stiu nimic despre asta.
McIntyre?
Părintii ei sunt Phillip si Vanessa?
Îi cunosti?
Numai de la distantă.
-Bună dimineata. Bună dimineata. -La revedere. Bună dimineata.
Bine, stai asa. Nu, avem spectatori. Nu te uita.
Nu, nu...Nu, încetează. Pune-mă jos.
Pune-mă jos. Nu intri în casă.
Nu ai să intri în casă. Nu.
-Pa. Bună dimineata. -Bună dimineata.
Du-te. Dispari.
Cum poti să umbli cu un om ca el?
Si dacă te înseli în legătură cu el?
Si dacă nu?
Cafeaua e rece.
Vâsliti!
Întoarceti vâslele!
Vâsliti!
Esti nelinistită?
Cred că picioarele ti se înmoaie mai întâi când creste miza.
"Ce zici Edward? Să o primim înapoi?"
"Are picioare destul de frumoase."
-Cine a spus că vreau să mă întorc? -Ce...
vrei să mă lasi singur cu toate fetele alea?
Si crezi că cineva ar observa că sunt tăvi goale.
Te pricepi. Îmi amintesti de mine când eram de vârsta ta.
Noroc.
Este de-a dreptul hidos, Giselle.
Nu fii atât de sentimentală, Connie.
A fost doar o aventură. Nu a însemnat nimic.
Bună!
Mă bucur să te cunosc.
Mă scuzati. Vin imediat.
Connie! Connie! Pardon. Connie!
Charlie. A trecut ceva vreme.
Da. Ce mai faci?
Sunt bine, multumesc. Tu? Deb?
-Pardon? -Deb. Prietena ta.
Cea cu...
Cea cu dinti foarte mari.
-Ah, credeai că nu stiu? -Connie.
Deb si cu mine ne-am despărtit vara trecută. Ea e Miranda.
Am început să umblăm împreună de când nu ai mai răspuns la telefon,
de când nu ai mai răspund la nici o scrisoare a mea.
Bine, poate ar trebui să plec.
L-ai văzut pe Spencer?
Dar l-am văzut pe Charlie Stewart.
Si mi-a spus că el si Deb s-au despărtit vara trecută.
Si tu mi-ai spus că erau împreună când m-a chemat la Cape.
Ah, Connie. Nu stiu exact cu cine umblă el.
În ultimii ani au fost ba împreună, ba despărtiti.
Nu, se pare că au fost despărtiti de mai demult. De destul de demult.
-Si? -Si m-ai făcut să cred
că mă înseală.
Oricum,
de ce nu vrei să fiu fericită?
Betty.
Si acum schimbăm.
-Profesoara hoinară. -Tommy.
-Cum e la Harvard? -Nu e rău deloc. Deloc.
-Felicitati-mă. -Ati fixat o dată pentru nuntă?
Nu, nimic oficial. Încă.
Adică am intrat la Penn. O scoală de absolvire.
Felicitări. Si Yale?
Yale? Adică Joanie. Da. Ce ziceti de aia?
Ce fată deosebită.
-Este grozavă. -Da.
Numai faptul că a intrat. Întotdeauna va avea asta.
Multumită dumneavoastră, domnisoară Watson pentru că ati fost asa de bună cu ea.
Amândoi apreciem asta.
Îmi pare rău. Cum adică "ea a intrat doar"?
O să fie în Philadelphia.
Cu mine.
Este cam departe să poată face cina până la ora cinci.
-Si schimbăm. -Multumesc.
Mă scuzati.
Mă scuzati. L-ati văzut pe Spencer? Nu stiu unde e.
De fapt Spencer m-a rugat să te duc acasă.
-Are o întâlnire în... -New York.
Multumesc.
-Dragă, ce faci aici? -Rămân peste noapte.
-Nu se supără Spencer? -Spencer nici nu va observa.
-Iar e în New York. Lucrează. -Lucrează din greu pentru amândoi.
Nu minti în locul lui, mamă. El minte bine si de unul singur.
O să te întorci, o să te duci acasă,
o să îti revii si o să-ti astepti sotul.
Aceasta e întelegerea pe care ai făcut-o, Elizabet. Cu totii am fost de acord.
Deci nu ai să mă lasi să stau acasă la mine?
Casa lui Spencer este casa ta acum.
Crede-mă, este spre binele tău.
Domnisoară Watson. Intrati.
Sunt sapte facultăti de drept la 45 de minute de Philadelphia.
Poti studia si să faci cină până la ora cinci.
-E prea târziu. -Nu. Unii fac si admiteri târzii.
-La început am fost supărată. -Joan, musafirii.
Când Tommy mi-a spus mai întâi că ai fost primită la Penn, m-am gândit că:
"Soarta ei e pecetluit. Cum poate să renunte la asta?"
Mi-am dat seama că nu trebuie. Ai timp să le faci pe toate.
Suntem căsătoriti.
Ne-am căsătorit fără permisiunea părintilor în week-end.
I-a fost foarte frică de o ceremonie mare
asa că ne-am lăsat dusi de exaltarea momentului.
A fost foarte romantic.
Ascultă.
Este frumos.
A fost alegerea mea. Să nu mă duc. El ar fi fost de acord.
-Dar nu trebuie să alegi. -Ba trebuie.
Vreau o casă, o familie. Nu as renunta la asta.
Nimeni nu te pune să sacrifici nimic, Joan.
Vreau să întelegi că poti să le faci pe ambele.
Crezi că o să regret într-o zi că nu am devenit avocat?
Da, cred că asa va fi.
Nu la fel de mult cu cât as regreta că nu am familie. Că nu sunt alături de copii care cresc.
Stiu exact ce fac si asta nu mă face mai putin desteaptă.
-Cred că asta a fost groaznic pentru tine. -Nu am spus asta...
Cum să nu. Întotdeauna asta spuneti.
Stati la oră si ne spuneti să privim dincolo de imagini, dar dumneavoastră nu faceti asta.
Pentru dumneavoastră o sotie este cineva cine si-a vândut sufletul pentru un parfum.
Nu are nici un pic de profunzime, de intelect nici un interes.
Dumneavoastră ati spus că pot să fac ce vreau.
Eu asta vreau să fac.
Felicitări.
Să fii fericită.
Câteodată cred că spui astea să mă provoci.
Taică-tău stie că asa vorbesti?
Sotia ta stie că esti aici?
-Unde l-as putea găsi pe Chalie Stewart? -Charlie Stewart? C1744.
-Dar e prea târziu. Va trebui să plecati. -Bine.
Nu aveti voie să mergeti acolo!
Ce se întâmplă aici?
Nu avem voie cu fete în dormitor!
Vă rog să nu mă întrerupeti!
Connie! Ce faci aici?
Păi, am văzut-o...
pe cea cu dintii mari cu...
Kevin Tawil si erau destul apropiati unul de altul, asa că m-am gândit că poate...
Poate nu mai sunteti...
-Împreună? -Da. Multumesc.
Nu avem voie cu fete în dormitor.
Stiu că am făcut multe greseli. O grămadă.
Dar nu am să le repet.
Si?
Si a fost perfect. Romantic. Am stat treji toată noaptea si am vorbit.
Ai întârziat. Ce s-a întâmplat cu masa de duminică?
Am stat toată noaptea treji. Si nu am vorbit.
Psihanalistul? Iarăsi.
-O oboseală divină. -Este căsătorit.
Nu e căsătorit ca si tu si Tommy.
Ce vrei să spui cu asta?
Că el si cu sotia nu se înteleg.
-Si asta se scrie S-E-X. -Te plăteste?
Pentru sex?
La numărul de partide pe care le faceti, ar trebui să ai o avere deja.
-Betty. -Toată lumea asa crede.
Stii ce se spune? Se spune că esti o târfă.
Din moment ce te-au catalogat, o să te arunce ca pe haină folosită.
-Betty, încetează, acum. -Oamenii pe care îi iubesti nu te doresc.
-Nici taică-tău nu te vrea. -Ne întâlnim jos.
-Profesorul Dunbar. -Betty, ajunge.
Toată lumea stie că te ascunzi prim fata casei lui.
Cred că este o tortură să fugi după un bărbat căruia nu-i pasă de tine
care a fost îndrăgostit de altcineva, care te urăste.
-Te urăste! -Betty.
Si asta te doare! Nu!
-Dă-te la o parte! -Liniste!
Oh, Doamne.
-Nu mă vrea. -Bine.
Nu se culcă cu mine. El...
Stiu.
Am spus nu. Adică nu e corect pentru dânsa.
-Nu e fericită. -Nu uitati de iesirea ei.
Oh, asa este.
Doctore Staunton, spuneti vă rog consiliului care e situatia?
Cei care s-au înscris pentru cursul de anul viitor
la materia ei sunt în număr cei mai mare de când a apărut sectia.
Ar trebui să promită că ne va arăta planul ei de învătământ.
Înainte de începerea anului. Si ei trebuie să fie de acord.
Nu o să fie niciodată de acord cu asta.
Bill, au sosit brosurile din Europa.
Surpriză!
Îmi pare rău, domnule!
-Cine sunteti? -Sunt Stanley Sher...
Un prieten de-al lui Bill. Am fost împreună în plutonul 37.
-Bine. -Tu trebuie să fii Katerine.
Da.
Mi-a zis că arătati/vă uitati bine, dar...
-O să te astept la parter, Stanley. -Bine.
Deci tu cu Bill ati fost împreună în război?
Da. Acum el e profesor
si eu mă ocup de aerul conditionat.
Nu vă gânditi la bomba atomică.
Freon. O să schimbe America.
O să dezvolte întregul vest. Eu lucrez în El Paso.
-Ah, mersi. -Noroc.
Ati bătut cale lungă de la San Remo.
Da, să stiti.
Acela din California?
Din Italia.
-Acolo unde ati luptat. -În Italia?
Cineva te-a cam dus de nas.
Am fost în Long Island la Institutul Lingvistic al Armatei.
Cel mai aproape am fost de Italia când am mâncat ziti la Mama Leone.
Nu cred că Bill a fost vreodată în Italia.
Eu sigur nu am fost.
Noroc.
Katerine!
Esti în regulă?
L-am cunoscut pe Stan.
Ce tip de treabă.
-Da. -Si ce vorbăret e.
Da.
Ne cunoastem demult.
Din Long Island parcă.
Am aflat secretul.
Ce minciună incredibilă.
Vorbeam limba, aveam uniformă, oamenii au presupus lucruri.
Nu i-am corectat. Cred că asa ar fi trebuit.
Da, cred că asa trebuia să faci.
Îmi pare rău, Katerine, da?
Am făcut o greseală.
Dă-mi încă o sansă
să îndrept lucrurile, bine?
De ce nu poti fi sincer?
Nu îmi usurezi deloc situatia.
Esti atât de perfectă...
Este imposibil să fie cineva sincer cu tine. Eu...
Pentru tine, da.
Nu e vorba numai de mine, Katerine. Si Joan te-a dezamăgit, nu?
-Este foarte crud să spui asta. -Stiu, dar este adevărul.
Dacă vrei sinceritate, pot fi sincer.
Nu ai venit la Wellesley să îi ajuti pe oameni să îsi găsească calea în viată.
Cred că ai venit să le-o impui pe a ta.
Nu sunt obisnuită să te caut.
Elizabet, uită-te la mine, te rog.
Am vorbit cu doamna Jones. Nu o să fie divort.
Există o perioadă de obisnuintă.
Am asigurat-o că o să încerci un an să te adaptezi.
Uită-te la asta, mamă.
Si Spencer o să încerce să facă asta.
După câte spune ea, el e foarte trist. Ar trebui să-l suni.
Zâmbeste. Dar este fericită?
Important e să nu afle nimeni.
Pare a fi fericită.
Deci ce este important?
Să nu îti speli hainele murdare în public.
Să îti spun ceva.
Aparentele înseală.
Dragă doamnă Watson,
vă anunt cu toată plăcerea
că vă invităm
să vă întoarceti ca si profesor
la catedra de Istoria Artei
pentru anul academic 1954-1955.
Vrem însă clarificăm, totusi, că această invitatie
este conditionată de următoarele:
Nora, putem continua, te rog?
Numărul unu:
O să predai numai din cursul oferit de departamentul de conducere.
Numărul doi:
Toate planurile cursurilor
trebuie predate la începutul fiecărui semestru pentru aprobare
si corectare.
Numărul trei:
Nu o să sfătuiesti peste hotarele cursului tău
nici un student, niciodată.
Si în final:
Că o să promiti să mentii relatii profesionale
cu toti membrii acestei facultăti.
-Bună seara, Katerine. -Bună, Violet.
Presupunând că vei accepta conditiile, abia asteptăm să continui...
să faci parte din traditia noastră de la Wellesley.
Ce petrecere frumoasă.
Nu mi-am dat seama.
Era o surpriză.
William H, Taft. De la ce vine litera H?
-Howard. -Howard. Da!
Howard.
Oh, nu contează.
Important e că la anul o să fii iar aici.
Să sperăm că vei mai locui aici.
Nu m-am gândit la asta încă. Abia am fost anuntată azi.
Mai este destul timp.
Ar trebui să sărbătoresti.
Ai dreptate.
Ai dreptate. Să sărbătorim.
Să mergem sus, să ne schimbăm si să iesim în oras să dansăm.
Este trecut de ora opt. A început "Strike it Rich".
-Viata e mai mult decât "Strike it Rich" -Este seara studentilor.
-Si ce dacă? -Nu vreau să mă duc. Eu sunt fericită aici.
A reînceput.
-Ce zici, ai inspiratie muzicală în seara asta...? -Asa-i că e drăgut?
Să ne uităm împreună.
"You talked me into it" zice melodia asta veche. Care este titlul melodiei?
"You Made Me Love You."
"You Made Me Love..." "You Made Me Love You."
Obtii această impresie dacă te uiti la o pictură pe cânepă...
si e expresia de pe fata ei,
ochii ei care te fac să gândesti asta.
-Cred că asta o face interesantă. -Contextul din care vine
ne afectează felul în care o vedem.
Cred că ne provoacă pe noi pentru că l-a provocat pe pictor,
si el ne trimite acel mesaj nouă.
Dacă e o pictură bună sau nu, nu poate fi ceva subiectiv...
Cred că îmi scapă ceva.
A fost ideea lui Joan.
Cum altfel să ne tineti minte?
-Te-au chemat înapoi. -Crezi că au gresit?
Da.
-Elizabet, nu-l văd pe Spencer. -Mă scuzi, mamă.
Domnisoară Watson, mă ajutati să iau legătura cu prietenul dumneavoastră
din Greenwich Village?
De ce ai nevoie acolo, în Greenwich Village?
De un apartament.
Am băgat actele pentru divort azi dimineată.
Si din moment ce stim că nu sunt binevenită la tine acasă...
O tii minte pe Giselle Levy? Cum îi spuneai?
"O târâtură de New York". Asa.
O să fim colege de cameră.
Bună.
-Esti gata să plecăm? -Da.
Esti în regulă?
-Greenwich Village? -Da. Pentru o vreme.
Si apoi cine stie?
Poate mă duc la drept. Poate la Yale.
Păi,
oricum nu as vrea să apar împotriva ta într-o judecată.
Poate trec pe aici la anul?
Să vă încurajez.
O să mai fiti aici, nu?
Domnisoară Watson?
Dragă Betty:
Am venit la Wellesley pentru că am vrut să fac ceva deosebit.
Dar să mă schimb pentru altii,
înseamnă să mă mint pe mine însumi.
Profesoara mea,
Katerine Watson, trăia după propriile ei principii
pe care nu le-ar fi încălcat niciodată.
Nici măcar la Wellesley.
Dedic acest ultim editorial al meu,
unei femei extraordinare,
care era un exemplu pentru noi toti,
si care ne-a făcut să vedem lumea prin ochii ei.
Când veti citi asta, ea o să fie în drum spre Europa,
unde sunt sigură că va găsi noi ziduri pe care să le dărâme,
si idei noi cu care să le înlocuiască.
Fiti atenti.
Am auzit că a fost numită o lasă pentru că a plecat,
un călător fără tel în viată.
Dar nu toti cei care hoinăresc sunt fără nici un tel.
Mai ales cei care caută adevărul dincolo de traditie,
dincolo de definitie,
dincolo de imagine.
Dati-vă naibii la o parte!
Nu o să te uit niciodată.
Betty! Betty!
Si după război, Lee?
Păi postul acesta a fost al unui soldat.
Când se va întoarce...
-poate să îsi continue aici lucrul. -Ah, ce frumos.
Sprijină-ne si să devină membru VIP pentru a elimina toate anunturile www.OpenSubtitles.org