OpenSubtitles.org AP stops working soon, but not for VIP members -> osdb.link/vip
Traducerea şi adaptarea: Flavius Gomei Sincronizarea HD: CryHD
Grace!
Carl?
- Comanda e gata. - Mulţumesc.
Ai rămas fără cafea, Jimmy.
- Savuraţi-vă şunca. - Fran, mor dupa părul tău.
Ai văzut ce păr are?
Minunat...
Vrei să mă ocup eu?
Ultima dată când m-am ocupat eu, m-am descurcat...
- Bună, Amanda. - Bună.
Băieţi.
Deci, am reuşit. Am terminat şcoala.
Te superi dacă... comandăm?
Da. Ce pot să vă aduc?
Şi, ce pot face pentru tine?
- Mă bucur să te văd. Ceva special? - Sigur că da.
Şi nu e gratuit.
- Bună, Owen. - Grace, cum o duci?
Încă două zile.
Fondul lui Grace pentru Paris.
- Ei bine. Am reuşit. - Da!
Va fi foarte greu să nu ne uităm înapoi
la cei patru ani trecuţi din viaţa noastră.
Dar e o lume întreagă acolo care ne aşteaptă...
Scuzaţi-mă.
O lume întreagă ne aşteaptă pe noi să ne lăsăm amprenta.
Gandhi a spus cândva:
"Fii schimbarea pe care vrei s-o vezi în lume."
- Felicitări! - Mulţumesc.
Am reuşit! În sfârşit eşti liberă.
Şcoala... am fost felicitată de când am absolvit.
- Sunt regina ce nu se mai întoarce. - Mamă!
Ce?
Nimic.
Numai că, mai sunt copii pe aici.
Şi eu mă bucur să te văd, Meg.
- Mamă, ce caută Meg aici? - A vrut să fie aici.
- Haide, ai obligat-o să vină. - Hai să facem o fotografie.
- Sunt bine Robert, e în regulă. - Nu, haide, haide.
- E a ta. - Toată lumea să vină mai aproape.
Mai aproape Meg. Mişcă-te mai în spatele ei.
Tată, fă odată poza aia.
Pam, nu trebuie să îţi faci griji pentru Grace.
- Voi avea grijă de ea. - Minunat.
- Nu, mulţumesc. - Dă-mi mie.
Mai mult pentru mine.
Ştiţi, asta e superb, mulţumesc.
Nu mulţumi încă.
Voila!
- Ce, nu îţi place? - Nu, nu, o ador, mulţumesc Robert.
O vei purta cu tine la Paris şi la universitate, în toamnă.
E marca Hartman.
- Da, e drăguţ. - E Hartman.
Sunt foarte scumpe.
Şi asta nu e tot. Următorul lucru e pentru voi amândouă, fetele mele.
Ar fi bine să spui tu asta...
Robert şi cum mine, am vorbit, şi ne-am gândit...
- Da... - Da...
Ei bine, tu şi cu Emma, veţi pleca mâine la Paris...
Nu o să ştie ce i-a lovit.
- Şi Meg are liber toată vara. - Şi ne-am gândit că...
De ce să nu schimbăm lucrurile între surori şi să le aducem împreună.
- Despre ce vorbiţi? Ştii despre ce vorbesc? - Nu, nu ştiu.
Meg va merge şi ea la Paris!
Şi am luat bilete la toată lumea.
- Nu ai fi spus nu. - Nu.
Nu, să călătoresc în Franţa?
- Eşti nebun, cine ar putea refuza asta? - Scumpo, nu trebuie să faci asta.
De fapt, pe tot parcursul liceului, la tot ce m-am putut gândi a fost...
A fost Texas Barbie care reuşit să treacă clasa.
Dar când în cele din urmă mă duc în Europa, vreau să fiu cu Emma Parkins.
- Meg... - Nici nu ştiu măcar de ce merge?
Va fi la fel de fericită ca şi-n "Six Flags" În noaptea berii.
Haide, va fi distractiv.
Nu sunt dădaca lui Grace.
Şi nu sunt sora ei, indiferent ce tu şi Pam faceţi cu vieţile voastre.
- De ce îmi faci asta? - Pentru că nu ştiu cum să fie mai bine.
Ai 21 de ani. Mai ai 2 ani de facultate.
Stai aici în fiecare weekend de la înmormântare.
Ar trebui să ieşi cu prietenii tăi.
Să mergi la petreceri. Să-ţi trăieşti viaţa.
Asta şi-ar fi dorit mama.
Dintre toate locurile pe care le-a văzut, a spus că Parisul a fost favoritul ei.
Cred că pe partea bună a lucrurilor, e că suntem împreună pentru bine.
Nu, asta face o diferenţă, oricum.
Cred că ar fi mult mai bine dacă am fi fost acolo deja.
- Totul? - Da, au haine şi pantofi!
Totul...
- Nu vii? - Nu te du...
- E o săptămână, Owen. - Rămâi aici...
- Vei fi bine. - Şi căsătoreşte-te cu mine...
- Da... - Owen...
Da, am fost serioşi de ceva timp. Şi m-am gândit să te întreb asta.
Şi unde e inelul?
- Inelul... - Inelul.
Să te întreb ceva.
Crezi că m-ai fi întrebat dacă vreau să mă mărit în seara asta,
dacă nu m-aş fi îndreptat spre "Oraşul Iubirii", mâine?
Cred că ai vrut să spui, "Oraşul Luminilor"?
Ceva special, mi se întâmplă în sfârşit.
Şi tu ai ales să mă întrebi înainte cu o noapte, înainte de plecare.
Emma, am tot ce vreau chiar aici, în camioneta asta.
Dar tu?
Nu am ieşit niciodată din Texas.
Nici măcar o dată.
Ei bine, du-te atunci.
Să ai o excursie foarte frumoasă.
Owen?
Bine...
Îţi voi trimite o vedere.
- Da, să faci asta. - Da, am spus c-o voi face.
- S-ar putea să nu mai fiu aici. - Ei bine, unde o să fii?
În " Oraşul Lipsă"?
O iubesc pe Emma, o iubesc.
Dar tu nu vrei să merg la Paris singură cu ea?
Nu! Nu vreau, uite, ştiu că sunteţi apropiate de la muncă, dar...
Mamă, Emma este prietena mea.
Şi apreciez asta Grace, şi o apreciez pe Meg că nu e alegerea ta dar,
ştiind că vei fi cu un adult responsabil...
Meg e tot ce urmează după adult.
- Fii generoasă. - M-ai văzut.
Mamă, am economisit pentru asta.
Asta e pentru cei 4 ani petrecuţi prin Pep Rallies şi Squad Cheer.
Imaginează-ţi pe mine, mergând de-a lungul Senei...
şi stând în vârful Turnului Eiffel.
Şi făcând toate acestea, mă face diferită.
Scumpo, nu e magic.
Nu o să te transforme într-o altă persoană diferită.
Slavă Domnului. Că am o fiică cum mi-am dorit.
Mamă, ai găsit o nouă viaţă cu Robert.
Şi mă bucur pentru tine.
Doar, lasă-mă să mă duc să mi-o găsesc şi eu pe a mea...
Fără Meg.
Nimeni nu vrea să-ţi găseşti o viaţă mai mult decât mine.
- Trebuie să ajung la spital. - Mamă!
Ia biletul, nu-l lua, asta depinde de tine.
Bun venit la Paris!
În 5 zile? Nu vom vedea toate lucrurile.
Ştiu că e mult Meg, dar e o mulţime de văzut!
- E Paris! - 10, 11, 12 opriri până mâine.
- Nu poţi vizita Luvrul în 20 de minute! - E un muzeu.
Cred că se face un tur lung.
Acum, pe partea stângă e... "Notre Dame".
- Una dintre capodoperele... - Sunt sigură că vom merge în cerc.
Sacre Coeur! Să mergem sus.
Cineva să mă pişte.
Domnişoară! Domnişoară! Pe acolo!
Cum de se mişcă aşa de repede?
Ei bine, ei nu poartă pantofi cu tocuri de 2 centimetri.
Să-ţi spun ceva despre pantofi, Meg.
Nu mă rănesc. Nu-mi vin.
Mult mai bine.
- Mulţumesc foarte mult! - Nicio problemă, oricând.
Australian.
Fii atentă cum păşeşti.
Bună ziua!
Nu mai trebuie vin, îmi pare rău. Am terminat, gata, gata.
Ce este asta?
- Rapid. - Nu, nu pot mânca asta.
- Am nevoie de o furculiţă. - Repede, te rog.
Am nevoie de o lingură.
Repede, te rog! Bine, vă mulţumesc, pe dreapta...
"Junior Embassador Suite"...
Oferă acomodare de lux, sisteme de sunet şi alte posibilităţi.
- Prostii! - Fetelor, camera nu contează.
Poate fi o greşeală.
Da. De ce nu cobori jos şi să remediezi problema, în franceză.
Putem să vedem te rog, numai partea bună?
Vreau să zic, cu greu am ajuns aici. Uite, eu voi lua pătuţul.
Uite! Am găsit facilităţile balneare!
Minunat! Acum găseşte o priză, pentru că telefonul meu moare,
şi nu vreau să pierd momentul în care Owen sună ca să-şi ceară scuze.
Şi când o va face... adică...
Voi, duceţi-vă să vă distraţi, bine?
- Ne distrăm deja! - Nimeni nu se distrează.
Cum poţi să te plângi?
M-am prins, e problema ta, dar haide, suntem în Paris!
Am găsit-o!
Toată lumea afară!
Bine.
- E foarte înalt. - Eşti bine?
Da.
- Ai nişte mărunţiş? - Meg are.
- Meg, cine e tipul ăla? - Ce tip?
Tipul ăla care te urmăreşte.
Tipul ăla de acolo.
Pot vedea tot de aici.
Uite...
- Acolo e autobuzul nostru. - Da!
Bună, din nou.
Bună...
Acolo e Madame Valerie.
Te-am văzut ieri în Sacre Coeur, ştii?
Aşteaptă o secundă. Nu cumva...
- Pleacă! - Numele meu e Riley. Al tău care e?
Meg, autobuzul pleacă! Scuză-mă!
Îmi pare rău! Pa!
- Aşteaptă, liftul e chiar acolo! - Nu avem timp! Scuză-mă!
Nu, aşteaptă!
Haide, haide, haide!
Grăbeşte-te!
Emma, haide!
- Opreşte autobuzul! - Stai!
- Scuzaţi-mă! - Stai!
Aşteptaţi! Opreşte-te!
Aşteptaţi! Nu! Nu!
- Nu! - Vino înapoi!
Turul ăsta... e nasol.
Bine, Meg. E un dezastru! Eşti fericită?
- E în regulă! - Nu, nu e!
- Ce e cu tine? - Sunt doar onestă.
Are dreptate... Cred că am ales cel mai nasol tur din tot Parisul.
Cum l-ai ales?
Meg, nu sunt chiar într-un moment bun, acum.
Deci, să spunem doar, că îmi pare rău!
Bine, îmi pare rău! Emma, îmi pare rău că ţi-ai pierdut economiile.
Nu, ne-ai adus aici.
Îmi pară rău că ai fost trasă în treaba asta.
Şi va trebui s-o aud de fiecare dată, de Ziua Recunoştinţei şi de Crăciun,
- pentru următorii ani... - Grace!
Dar, mai presus de toate, îmi pare rău că am crezut că sunt persoana aia care
să vină la Paris.
Im pare rău! Putem s-o lăsăm aşa?
Cât de departe e hotelul nostru?
- Aşteptă, unde te duci? - Înăuntru...
- Uite-o! Cordelia! - Cordelia!
Grace, aşteaptă!
Ce naiba a fost asta?
E mare.
Uite-o.
Fără bilete? Fără călătorie?
Îmi pare rău, dar nu e nimic.
Şi cum ţi-ai propus să călătoresc la Monte Carlo, în dimineaţă?
- Grace e în regulă. - Da, da, e în regulă.
Bine, nu! Nu fi drăguţă!
Şi nu fi... ceea ce sunteţi.
Doar... nu vorbiţi cu mine!
Meg, e fragilă!
Domnişoară Scott, domnişoară Scott, domnişoară Scott...
V-am explicat, am verificat. Şi nu e nimic, niciun semn de pachet.
Vorbeşte cineva de aici engleza?
Ceea ce vorbim noi, nu e engleză?
Sunt eu, Cordelia. Da, încă sunt în Paris.
Mama m-a obligat să merg la nişte evenimente de mâncare,
ca să-mi repar reputaţia.
Nu ştiu, urşi polari, oameni înfometaţi. Unde eşti?
Mallorca?
Dacă plec acum, pot prinde avionul. Şi să fiu pe plajă până mâine dimineaţă.
Nu, nu am să predau camera.
Mama o să creadă că sunt o raritate.
Dar când o să-şi dea seama că nu sunt O'Hayes...
- Te sun când ajung la aeroport. - Emma!
S-ar putea să dureze un pic, pare să plouă afară...
- Poţi să-mi dai un prosop? - Ce ciudat...
Mulţumesc pentru nimic.
Cine era tipa aia?
Cine se crede?
- Îţi spun, ai încrede în noi. - Fetelor...
Uite, cu părul prins la spate...
- Arăţi exact ca ea! - Nu arăt deloc ca ea...
- Nici nu ai văzut-o măcar. - Am... am auzit-o.
Ştii, nu e acelaşi lucru.
- E o nebunie. - Parcă aţi fi gemene.
- Ce! - Fă-o.
Numai dacă eşti britanică.
Biata de mine, mami vrea să ajut oamenii. Săracii oameni...
Dar eu urăsc oamenii săraci.
- De ce faci asta? E foarte înfiorător. - Cui îi pasă?
- Mă simt de parcă aş fi Mary Poppins. - Îmi place, mai fă.
Vreau să merg în Spania.
Vreau să-mi văd prietenii, vreau o gâscă de aur...
Scuzaţi-mă, domnişoară Scott. Veşti bune...
Curierul v-a localizat pachetul, în sfârşit.
Nu. Eu nu...
- Ea nu... - Nu.
- Nu, trebuie să fie o greşeală. - Da, da, ştim.
Ne pare atât de rău.
Pachetul dvs. va fi aici mâine dimineaţă, până atunci...
V-am găsit aşa cum aţi cerut...
Un homar de 12 kilograme.
- Ar trebui să-l iau în camera mea. - În cameră.
Poţi să-ţi imaginezi să ai o cameră din asta, şi nici măcar să nu stai în ea?
Da. Deci, nu stăm aici.
Meg, priveşti?
Minunat, acum s-a făcut patul.
- Meg, doar... - Relaxaţi-vă.
Doar ne odihnim.
Ciocolată!
Are gust de bani!
Meg, haide, a fost o zi destul de lungă.
Doar... sari în pat.
Bine.
Doar, până se opreşte ploaia.
Alo?
Da, da, da.
Cât e ora?
Da, da.
Meg! Meg, bine, trezeşte-te!
La naiba, am adormit!
Da!
Ce au spus?
Nu sunt sigură 100% dar cred că maşina mea e aici.
- Domnişoară Scott! - Nu te opri!
Domnişoară Scott!
Domnişoară Scott? Domnişoară Scott? Pachetul dvs. a ajuns în această dimineaţă.
Ia-l. Doar ia-l.
Mersi.
- Să vă ajut cu maşina dvs.! - Nu, suntem bine.
- Vă rog! - Vă mulţumesc din nou...
Cordelia! Cordelia! Aici!
Maşina vă aşteaptă.
Nu, mulţumesc, dar, vom merge pe jos.
Dar, nu puteţi merge pe jos până la aeroport!
- Aeroport? - Da.
Aeroport, vă mulţumesc!
Nu! Noi nu...
Ei chiar cred că eşti tu.
- Ce? - Ce? Vreau să ştiu unde mergem.
- Ne vom întoarce la turul nostru nasol! - Mergem în Monte Carlo.
- Oriunde ar fi asta. - Hilar!
Grace ce înseamnă "Prive"? E o companie aeriană?
Lasă-mă să văd.
- Vezi? Grace vrea să meargă. - Las-o baltă!
Călătoria este plătită pentru Cordelia, fie dacă mergem sau nu.
- Şi ea e la un milion de km. depărtare. - E furt!
- Trăim clipa! - Vom fi prinse!
- Şi tu vei spune "Ţi-am spus eu" - Pot să-mi imaginez asta.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Sau asta...
Nu voi mai zbura cu avioanele comerciale.
N-ar trebui.
"Bună!" Să citim totul despre tine.
Aşteaptă un minut, asta e ea? Nu arăt deloc ca ea.
Ştiu, are un nas mai bun.
Şi e în formă mai bună.
Ducesa moştenitoare, Cordelia Winthrop Scott...
Eşti o moştenitoare!
"A fost prins de paparazzi în Reykjavik, atunci când ea... "
- Scandalos! - Ce?
Cordelia, eşti o fată foarte rea...
- Dă-mi aia. - Ce am făcut?
Ce nu ai făcut?
- Iar eu sunt aici. - Ai întârziat...
Trebuia s-o fac înainte să apară micul monstru. Uite, iat-o...
Domnişoară Scott!
În numele "Fundaţia Familie Marchand" şi "Salvaţi Copiii",
e o plăcere să vă urez bun venit în Monte Carlo.
Eu sunt Bernard Marchand şi fiul meu, Theo.
Domnişoară Scott.
Şi ţi-ai adus nişte prieteni?
Da, da, ea e Emma Perkins şi Meg Kelly.
Prieteni din ţară, pe care i-am agăţat cumva...
Doar, faceţi cum fac şi eu. Buna ziua! Cum o mai duci?
- Vorbeşte franceza. - Da, am văzut asta.
Haideţi să vă cazăm, şi Theo vă scoate în seara asta.
Da, vă voi escorta la bal.
- Începe să fie din ce în ce mai bine. - Îmi pare rău, la ce?
- Bal... - Bal?
- Balul prinţesei care e dat în onoarea ei. - Balul ăla...
- Da, balul ăla. - Perfect.
Haideţi, vă rog.
Mulţumesc, mersi...
Mulţumesc.
Trebuie să plecăm de aici!
De ce? Toate astea sunt plătite. Nu pleci niciodată când e plătit.
Ce vă învaţă la facultate?
Emma, Meg are dreptate. Lucrul ăsta e prea nebunesc.
Fetelor, nu luaţi avionul privat al unei persoane, până la Monte Carlo...
Tu ne-ai obligat!
Afli că e un bal în onoarea ta şi apoi urmează: " Nu, nu e posibil!"
- Te duci! - Asta, asta e real?
Emma, am depăşit linia. O să mă recunoască.
Grace, vei fi bine!
Doar, păstrează-ţi accentul, îţi pudrăm nasul...
Sunt sigură că Meg, te poate ajuta cu asta.
Ştii, eu am ieşit din schemă!
Bine, asta nu a făcut niciodată parte din plan. Am ieşit din schemă!
Planul...
Ştiţi care e problema cu voi două?
E că vă asemănaţi.
- Nu ne asemănăm! - Nu ne asemănăm!
Bine, în regulă, copiii vor un plan? Uite un plan...
Vom merge la bal, Cordelia cea reală va juca hochei pentru câteva zile...
Erick Jock se alege cu licitaţia...
Şi noi, avem vacanţa pe care o merităm.
Cum sună planul ăsta?
Bine, îţi voi spune un lucru, chiar acum. Tocurile nu sunt...
Grace Bennett şi Oscar de la Renta...
- Tocmai îmi făceam machiajul! - Salvează-ţi lacrimile pentru poliţie.
Poţi să aştepţi un minut...
- Drăguţ, Meg... - Mulţumesc.
Cred că asta e pe invers.
Sau poate că celălalt eu, e un pic mai înaltă...
Nu ai senzaţia că lipseşte ceva?
- Poate două lucruri. - Nu.
Doar unul singur...
- Ai întârziat! - Ce nepoliticos...
Veniţi? Mulţumesc...
Nu crezi că sunt delicioşi?
Owen ce mai face?
Salut, Owen!
- Salut, omule, ce mai faci? - Ce ai mai auzit de fete?
- Nu prea multe. - Parisul, omule, asta e departe.
- Da, cum aşa? - Nu-l numim "Oraşul Iubirii" degeaba...
E "Oraşul Luminilor"...
Alo!
Alo, cine eşti?
- Cine sunt? - Sunt Owen.
- Emma, Emma e acolo? - Nu e...
- Nu e ce? - Nu este disponibilă pentru tine.
Nu este disponibilă pentru mine...
Vom vedea asta.
Vrei să te relaxezi! E cu cartofii francezi.
- Credeam c-o supraveghezi. - Nu, nu.
- Trebuie să rămânem concentrate. - De ce?
- Bună. - Bună...
- Concentrează-te, Meg. - Eşti ridicolă.
De ce toată lumea se uită? Mi-a alunecat ceva?
E colierul. Donaţia ta pentru licitaţia de vineri.
Pentru licitaţie de vineri, vineri.
Pentru că voi fi aici, toată săptămâna.
Tatăl meu spune că vom putea ridica 20 de şcoli cu banii pe care îi vom aduna.
Asta e uimitor.
Deci viitorul se schimbă.
Asta mă face încrezătoare.
Dar oamenii se pot uita la colierul tău, dar eu, vă admir cizmele.
Theo!
- Dom! Ce mai faci? - Bine, tu?
Aceasta e Cordelia Winthrop Scott. Prinţul Domenico da Silvano.
- Ce mai faci? - Bine, mulţumesc.
Bună.
- Bună, ce mai faci? - Da, bună...
Cordelia, trebuia să aştepţi în spatele uşii...
Am aşteptat, până m-au scos în mijlocul balului.
- Vrei să dansezi? - Nu, mulţumesc, Dom.
- Nu vorbeşte cu tine. - Incântată.
Tatăl meu e foarte recunoscător pentru mătuşa ta.
Ţi-a convins mama să doneze pentru caritatea noastră.
Mătuşa mea?
Alicia Winthrop Scott. Este căsătorită cu unchiul Knight William.
- Grozav, de unde ştii asta? - Bună, se numeşte "Revista Bună",
pentru un motiv.
- A murit acum 2 ani, în Safari. - Cine? Ce?
Bine, te-ai născut în Shropshire, părinţi tăi sunt divorţaţi.
Ai făcut şcoala la Rosie, dar ai fost expulzată,
pentru că i-ai provocat un incendiu colegei tale de cameră, când dormea...
- Cordelia! - Mătuşă Alicia!
Arăţi minunat...
Sunt atât de bucuroasă să te văd aici.
Ei bine, unde aş putea fi în altă parte? Decât aici, în Monte Carlo,
unde ar trebui să fiu... la balul meu... mătuşă Alicia!
Am venit doar să-mi verific cadoul.
- S-o mulţumesc pe mama ta. - Ei bine, acum că te-am văzut,
vă rog să mă scuzaţi.
- Ceva e diferit la tine! - Diferit?
Da... dar nu pot să-mi dau seama ce.
Oamenii se mai schimbă, mătuşă Alicia.
Ei bine, să sperăm.
Sunt plictisită!
Poţi să-i raportezi mamei ceea ce am spus.
Acum, dacă mă scuzaţi. Aş vrea să dansez.
Păreţi foarte apropiate.
- Totul este în regulă? - Sunt atât de îngrijorată de Cordelia.
- Cât timp stai în Monte Carlo? - Cât mai mult posibil, Dom.
- Serios? - Emma trebuie să plecăm.
- Nu, sunt bine. - Emma!
- Dom, e un prinţ! - Bine, mătuşa mea e aici!
Mătuşa Brenda? Unde?
Mătuşa Alicia, e aici s-o vadă pe favorita ei nepoată, Cordelia.
- Asta e rău. - Mai trebuie să stăm aici până vineri.
- Asta e bine! - Ai făcut-o să te creadă!
- Vezi? Suntem bine! - Meg, haide.
Nu, îţi spun, crede că eşti Cordelia!
Eşti nebună îndeajuns...
- Scuză-mă, ar trebui să dansez cu ea. - A fost foarte...
- Bună. - Bună!
Ştii unde e un taxi? Caut un taxi.
- Taxi? - Da.
- Da, staţia de taxiuri e chiar acolo. - Mersi.
Cu plăcere.
- Domnişoară Scott. - Mulţumesc.
Asta e atât de drăguţ.
E timpul să mă întorc.
Trebuie să te roteşti la fiecare 3 minute, pentru o acoperire optimă.
- E ştiinţific. - Biologia este o ştiinţă.
Meg!
Clasic!
Ştii, am ales o rochie pentru tine.
Ţi-am făcut sprâncenele, de ce cauţi ceartă cu mine?
Nu caut!
Scorpie mică! Ştiu ce crezi despre mine.
Nu ai nicio idee cât de puţin gândesc despre tine.
Vezi Grace. Nu e doar nefericită, dar mai e şi jalnică.
- Emma... - Crede-mă!
Am uitat de tine imediat ce ai părăsit liceul.
- Aşa cum au făcut şi ceilalţi. - Da, sigur.
Şi, cine renunţă la liceu pentru pentru un album foto în Dallas?
Am fost pe copertă!
Pentru a colecta şi a economisi... Eşti atât de delirantă!
Bine, ştii ce, am avut o noapte mare, noaptea trecută...
Ştii care e problema ta? E că tu eşti geloasă!
Geloasă? Eşti o chelneriţă! Cea mai bună prietenă a ta are 18 ani...
- Pardon? - Şi prietenul tău...
- Bine, cine a murit, şi te face tristă? - Emma!
Nu asta am vrut să spun.
Scuză-mă.
- Meg, crede... - Drăguţă prietenă.
Bine...
Emma, ai răspuns la telefonul ei.
Haide! Ajută-mă. E logodnica mea. Poftim, uită-te.
Ai văzut-o? Da! O cunoşti! Unde a plecat?
Ei bine, da...
Dar unde?
Meg!
- Riley? - Bună.
- Nu mă urmăreşti, nu?
Să te urmăresc? Nu, nu, eu...
Eşti bine?
Sunt bine.
Deci, unde e autobuzul tău?
Ne-a lăsat în urmă. Cu mult timp în urmă...
Autobuz prost!
- Cordelia! - Bună! Care-i treaba?
- Ai întârziat. - Am întârziat pentru ce?
- Eşti... - Ce?
Pari diferită într-un fel.
Haide. Să mergem, hai, repede, haide!
- Să mergem. - Bine.
Ţi-a adus cineva flori?
Meg?
Grace?
Eu!
"Emma, te rog să-mi acorzi onoarea...
Vin să te iau la 20:00... Domenico ".
Noroc.
- Bine, asta ai aşteptat tot timpul. - Da...
Hai să te văd! Eu voi sta aşa.
S-ar putea doar...
- Bine. - Bine, bine, vrei să...
Dă-i drumul!
- Eşti gata? - Dă-i drumul.
- Da, da, asta e - Ştii cum se face! Asta e bine.
Bună ziua, Lucille. Ea este domnişoara Scott.
Lucille te va duce sus, să-ţi arate camera ta.
- Tu unde te duci? - Trebuie să merg să mă schimb.
- Să te schimbi? - Ne vedem pe teren.
Cordelia!
- Aici erai! - Mătuşă Alicia!
Mi-ar plăcea să rămân să discutăm, dar trebuie să merg să mă schimb...
Bine.
Mulţumesc.
Polo? Cât de greu poate fi?
Ar trebui să călăreşti în cealaltă direcţie.
Da, de obicei le spun să-mi aducă mingea mie, aşa că...
Corect, în cealaltă parte...
Nepoata ta joacă cu... spirit.
De obicei, cu mai multă fineţe, decât spirit.
- Bravo. - Mulţumesc.
- Deci, mergi oriunde vrei? - Asta e, asta e şi ideea.
- Pentru cât timp? - O să te anunţ, când o să termin.
Şi părinţii tăi sunt de acord cu asta?
Cred că sunt fericiţi că mă văd plecat de acolo, ştii?
Credeai că n-o să mai poţi merge sau ce?
Nu s-a putut spune mai mult decât aş fi putut face.
Am fost în spital cam un an de zile.
Urăsc spitalele.
Colegii mei veneau să mă viziteze la început.
Dar, după un timp, am început să mă întreb ce ar putea să se întâmple lor...
Căzătura aia, să fii lovit într-un loc nepotrivit.
Să nu mai poţi juca rugby din nou.
Oricum, să călătoreşti pentru un timp, pare să fie sănătos.
Ţi-e dor de mama ta...
Nu pot să mă mai regăsesc.
Mergeam la spital în fiecare zi s-o văd...
- Aproape doi ani. - Asta e o perioadă lungă.
Nu destul de lungă.
Au fost atât de drăguţi şi de înţelegători... şi confortabili.
Voiam doar să urlu.
Fă-o.
Haide, ţipă. Fă-o.
Uite, nici măcar nu o să ascult.
Nu pot.
Haide! Loveşte mingea, Cordelia! Mingea, ia-o!
E Cordelia..
Alo?
Alo!
Cine eşti?
E în regulă dacă o iau eu? Îmi place s-o perii.
- Serios? - Da, mă ocup eu.
Ciudat, nu ţi-ai dorit niciodată să acoperi o petrecere cu mizerie.
- O frunză nouă, un nou eu... - Se pare că ţi-ai făcut un prieten...
Ştiu, nu e o frumuseţe?
Îţi aminteşti poneiul ăla drăgălaş pe care îl aveai, când erai mică?
Care era numele lui?
Copilăria mea... te rog, ştii că nu mă uit în urmă.
Îţi aminteşti tu, cel negru cu o stea pe frunte.
Da... cel cu steaua. Îi spuneam, Blaze.
Blaze?
Chiar trebuie s-o duc la grajduri, aşa că...
Asemănările sunt de nemaipomenit.
Dar Cordelia călăreşte în stil englezesc.
Şi dacă îmi amintesc bine, tu călăreşti în stil western.
În niciun caz! Nu sunt în formă, asta e tot.
Ei bine, e chiar ruşinos pentru Cordelia.
Să angajeze un înlocuitor ca să meargă la un bal de caritatate, organizat pentru ea,
în timp ce ea se distrează pe undeva.
Nu ştiu dacă e de la şampanie sau de la soare...
- Voi chema securitatea, imediat. - Nu, nu puteti face asta!
Licitaţia!
Uite, promit să joc rolul lui Cordelia mâine, aşa cum doreşte.
Nu vreau ca din cauza mea, aceşti copii să nu primească ajutor.
Tu vrei?
Alicia?
- Nimeni nu trebuie să ştie! Bine? - Absolut.
Aici erai. Ce joc minunat.
Doar o felicitam pe Cordelia.
- Ambasadorul ne aşteaptă. - Să mergem atunci.
Dacă faci vreo problemă, va trebui să răspunzi în faţa mea!
Amândouă! Aminteşte-ţi cuvintele mele.
Străluceşte, străluceşte...
De cine te ascunzi?
Călăreşti foarte bine.
E unul dintre câteva lucruri pe care tatăl meu m-a învăţat.
Şi celalt lucru?
De fapt fluier mai bine decât crezi.
Nu, uite. Pui degetele aşa...
Acum, curbează limba.
Şi acum, încearcă.
- Groaznic! - Ei bine, voi lucra la asta.
Cred că ar trebui.
- Nu eşti aşa cum mă aşteptam. - Serios?
- Eşti diferită. - Diferită?
- Diferenţa e bună. - Este?
Aşa cred. Mă face pe mine să fiu diferit.
- Îmi pare rău. - De ce?
Pentru mine este la fel, oameni, conversaţii, petrecerile.
Dar nu înseamnă nimic pentru mine.
Dar ajuţi oamenii. Aduni bani, să construieşti şcoli.
Aş vreau să am şi eu parte de un lucru aşa important.
Ăsta e tatăl meu, nu eu. Eu nu fac nimic.
Nu am fost niciodată în acele şcoli. Nu am fost în Africa sau în România.
Doar mă prefac.
Ştiu cum e.
În tine nu este nimic fals.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Mulţumesc.
Şi apoi vom merge să-i vedem prietenii lui şi să mergem la dans.
- Meg, ce e cu tine? - Ştiu.
Îmi pare rău.
Şi mie.
Bună.
- Ce? - Colierul.
- Uite-o pe Meg cea veche. - La ce te gândeai?
Ia-l, Meg.
- Eşti bine? - Da, sunt bine.
De primă clasă!
Jerome.
Mulţumesc.
Scuză-mă.
Există oameni pentru slujba asta.
Da, ştiu.
Dă-mi mâna.
- Bine. - Mulţumesc.
- Încerc să te impresionez. - Până acum, a funcţionat.
Când eram mică aveam un bold cu zăpadă a Turnului Eiffel.
Şi cânta "Vie en Rose."
Şi când îl agitam fulgii de nea din interiorul lui străluceau.
Era magic... ca şi acum.
Aşteaptă doar.
Uită-te la asta!
Minunat!
A fost o seară foarte plăcută.
Şi pentru mine, Cordelia.
- Theo, ar trebui să-ţi spun ceva. - Bine.
Bună seara.
Poate mâine.
Mai bine mâine. Ne vedem la licitaţie.
- Emma? - Sunt aici.
- Bună. - Bună.
Dominique?
La ce te uiţi?
Grace Kelly.
Ştii, "Hastings Avenue" unde casele sunt departe de drum,
iar în faţa lor au acele trotuare şi peluze.
Mereu m-am întrebat ce fel de oameni locuiesc acolo.
Oameni ce pot regla luminozitatea becurilor.
Mă gândeam că eu şi Owen să avem o casă din asta, într-o zi.
- E o nebunie. - Nu e o nebunie.
Este atât de stupid.
Nu am nevoie de o casă de lux.
Am nevoie doar de Owen.
Grace, dacă ratez şansa asta?
Emma...
Nu-ţi fă griji.
Bine. Ne vom descurca cu asta.
- Întotdeauna ne descurcăm. - Ştiu. Putem.
Ce?
Doar...
Am găsit o persoană care mă place pentru ceea ce sunt,
dar nu sunt eu.
Dar mă simt de parcă aş fi eu.
Dacă Theo află, o să mă urască.
Grace, crede-mă. Odată ce te va cunoaşte cu adevărat...
îşi va da seama cât de norocos e.
- Crezi? - Ştiam din momentul din care te-am văzut.
Vei realiza multe.
Aşteaptă un moment.
Unde e Meg?
Închide ochii.
Închide-i.
- Unde ai găsit aia? - E pentru tine.
Acum fugi!
"Winthrop Scott aruncă copiilor bijuteria vieţii".
- Bună ziua. - Bună ziua.
Aici stau eu.
Înapoi la vechiul apartament Grimaldi.
Tu stai aici?
Da, e ca un cadou.
Propunerea mea rămâne, Meg. Nu este atât de şic ca ăsta.
Există un loc în Toscana unde poţi să-ţi instalezi cortul pe plajă.
Şi compania este bună.
Aş vrea să pot.
Dacă te răzgândeşti, trenul pleacă la prânz.
Răzgândeşte-te!
Călătorie plăcută!
Şi tu, Meg!
Meg? Meg!
Unde ai fost?
Vrei să te relaxezi? E în regulă, e chiar aici.
- În articol spune că "milioane", Emma! - Te-am auzit de prima sută de ori.
La gâtul meu! Nu mă voi relaxa până ce colierul ăla nu e în servieta lui.
- Ce se întâmplă cu voi două? - Doar, returnează-i colierul.
Ce colier?
Riley!
E în rucsacul lui! L-am pus în rucsacul lui ca să fie în siguranţă...
Rucsac? Aşteaptă!
- Al cui rucsac? - A lui Riley.
Bine, şi Riley unde locuieşte?
- Nicăieri. A plecat. - A furat colierul?
Nu! Nu a furat nimic. Se îndreaptă spre trenul său către Italia.
- Glumeşti? - La prânz.
- Cât de departe e gara de aici? - Cordelia! Cordelia!
Bine, ce caută ea aici?
Domnişoară Scott.
Cheia de la cameră.
Mai repede.
Cornelia?
Bună dimineaţa.
Nu-i spune că urăsc francezii.
Nici să nu te gândeşti.
Sankay. Poţi aştepta pentru mine?
Trebuie să merg la o licitaţie.
Aşteaptă! Am spus apartament?
Lasă alea acolo.
Aşteaptă, aşteaptă!
Stavros trebuie să fie aici, nu?
Nu-i văd vasul său.
E în Mykonos?
- Domnişoară? - Ce?
Aşteaptă.
Da? Dacă ai terminat, poţi pleca.
- Du-te! - Nu, nu pot.
- Mi-e frică. - Haide, du-te.
Bine, bine.
- Nu te uita în jos. - Îmi pare rău.
Te-am prins.
Emma, opreşte-te!
- E închis - Ce?
Haide.
În niciun caz.
- Nu, opreşte-te. - Aşteaptă!
- Trenul. - Colierul.
Railey.
Da, sunt aici, mamă.
Nu e corect. Pot să-mi văd prietenii.
Şi fac ceea ce vreau.
Când o să fiu liberă?
Ştii ce, haide să urcăm în tren şi să plecăm.
Nu pot.
M-am prefăcut a fi fata aia, şi acum i-am pierdut colierul.
Nu i-ai pierdut colierul.
- Eu l-am pierdut. - Nu, eu l-am pierdut.
Am minţit.
Pe Theo, despre tot.
Trebuie să mă întorc.
- Ce - Trebuie să repar asta.
Cel puţin să încerc.
Bine, bine vom merge înapoi şi îi vom explica.
Poate va înţelege.
Mă îndoiesc.
Poţi fi un pic mai pozitivă?
O noapte ieşită afară şi uită-te la tine.
Mulţumesc.
Scuzaţi-mă, scuzaţi-mă.
Aş vrea să ştiu dacă îmi puteţi spune unde e apartamentul Grimaldi?
Alo?
Sunt Cordelia Scott. Am fost jefuită.
Cheamă poliţia.
Jefuită? Voi cheamă securitatea.
Nu, am spus poliţia, cheamă poliţia.
- Da, securitatea. - Nu, am spus, poliţia, cheamă poliţia.
Las-o baltă, sun eu.
Securitatea.
- Domnişoară Scott. - Bună.
- Mai aveţi nevoie de securitate? - Nu, nu.
- Mai sunteţi jefuită? - Nu, nu, nu.
Asta e o nebunie.
Poliţia.
Vă sun pentru a raporta un furt la Hotel de Paris.
Sunt Cordelia Winthrop Scott.
- Cineva a fost jefuit? - Nu, nimeni.
Theo, nu a fost nimeni jefuit. Suntem bine.
Dar...
Cum o mai duci?
- Cum o mai duci? - Faci mişto de mine?
- Să fac mişto de tine? Nu. - Nu, pentru că asta e ca un joc.
Nu e un joc.
Nu pentru mine. Dar trebuie să-ţi spun ceva.
- Şi îţi va spune. - Mai târziu.
- Cum rămâne cu licitaţia? - Revenim în 10 minute.
Mă voi întoarce imediat.
Începe în 5 minute. Doamnelor, 5 minute.
Nu înţeleg femeile.
O pară irosită aiurea.
- Railey! - Meg.
- Colierul. - Nu atinge soneria!
Bună, trebuie să găsesc fata asta.
- Ai văzut-o? - Da.
- Te-ai întors. - Am găsit colierul.
A fost destul de riscant pentru o a doua şansă.
- Aşteaptă-mă pe hol. - S-a făcut.
- Nu pleca. - Nu voi pleca fără tine.
- Scuză-mă. - Mai stai o clipă.
- Îmi spui că Emma stă aici? - V-am spus, e prietena domnişoarei Scott.
Acum, scuză-mă.
Îmi pare rău, îmi pare rău.
Buna ziua, domnule.
- Cordelia Scott locuieşte aici? - Da.
Am primit un telefon de la dânsa.
S-a întâmplat ceva cu Cordelia?
În sfârşit.
Putem explica.
- A urcat acum 5 minute. - Sunteţi sigur?
- Da, chiar eu am vorbit cu ea. - Veniţi cu mine.
Domnule, vă rog ascultati, a fost o alarmă falsă...
Poţi să-ţi salvezi povestirea pentru poliţie.
Aşteaptă, aşteaptă. Poliţia? Te rog.
- Dar, e chiar aici, îl avem. - Exact, voi îl aveţi.
Asta nu trebuia să se întâmple. A fost o greşeală de identitate.
Personificarea cuiva este o infracţiune. Voi opri incidentul ăsta.
Cum rămâne cu licitaţia?
Lasă-mă să te asigur că nu va fi nicio licitaţie.
Oamenii se bazează pe ea.
- Pe tine. - Ce?
Asta nu e problema mea.
- Nu atinge telefonul - Sau ce?
Vă promit, a fost o alarmă falsă.
A spus că totul e în regulă.
De ce vorbesc în engleză?
Nu!
Lasă-mă să mă ridic!
Şi acum ce facem?
- Cordelia? - Domnişoară?
Ajutor!
- Domnişoară, deschideţi uşa. - Doar un minut!
Dă-mi cardul.
- Bună ziua. - Bună.
Domnişoară.
Scuzaţi-mă.
Am primit un telefon, aţi fost jefuită?
Nu, a fost o neînţelegere.
Da.
Nu putea să-şi găsească colierul.
Unde e?
Sunt aici.
- Bună ziua, domnişoară. - Bună ziua.
Theo. Poţi să mă ajuţi? Nu pot să mi-l ataşez.
Dar am auzit un ţipăt.
Când şi-a găsit colierul...
Era foarte, foarte fericită.
- Eram uşurată. - Chiar aşa?
Îmi pare foarte rău că v-aţi irosit timpul.
Ei bine, lăsaţi-mă să vă escortez, domnişoară, doar ca să fim precauţi.
Aţi face asta? Am întârziat deja, bine, Theo?
Vii, Meg?
Da.
Sunt chiar în spatele tău.
Mulţumesc, mulţumesc foarte frumos...
- Cum stă treaba acolo? - Bine.
Tocmai am scăpat de ei.
Îţi vom da drumul imediat ce licitaţia se va termina.
Vin imediat înapoi.
Haide.
Promiţi.
Că orice se va întâmpla, nu va schimba lucrurile dintre noi?
Promite-mi.
- Grace? Meg? - Owen?
Ce cauţi aici?
Ce e cu... Unde e Emma?
- E sus. - Meg, totul e în regulă?
Da, totul e în regulă.
- Unde sus? - Crede-mă, nu vrei să mergi acolo.
- Meg? - Da!
- Vii? - Vin!
De ce vorbeşte aşa?
Nu vorbeşte. Vă rog să rămâneţi aici.
Amice.
La etajul trei. Apartamentul Grimaldi.
- Ce i-ai spus? - Nimic, aşteaptă pe hol cu Riley.
Domnişoara Cordelia Winthrop Scott.
Poţi s-o faci.
- Mă bucur că ai venit, Meg. - Nu aş rata asta pentru nimic în lume.
Nu veţi scăpa niciodată cu asta.
Scumpo, trecem prin asta de zile întregi.
Tu...
Nu te juca cu Texasul.
- Emma. - Owen?
- Ce cauţi aici? - Ce cauţi aici?
Ce caut eu aici?
Am căutat tot Parisul, ca să te găsesc.
- Bună. - Bună.
- Un milion de euro. - Un milion jumate.
- Avem 1.500.000... - 1.700.000.
Excelent. 1.700,000. Aud două?
Ai venit în Paris pentru mine?
Nu vreau să te pierd.
Poate că am vrut să te opresc, să rămâi cu mine...
Eram îngrijorat că o dată plecată, nu o să te mai văd.
- Owen... - Îmi pare foarte rău.
Nu vreau să te opresc de la ceva bun...
Emma, meriţi tot ce e mai bun.
Dar, am deja tot ce e mai bun.
- Da? - Da.
Ce a fost asta?
Ştii, Parisul e destul de mişto.
Stai, ce a fost aia?
- Ce anume? - M-ai auzit!
- E cineva acolo? - Ce? Cineva? Nu!
- Eşti cu cineva? - Nu.
Emma ce se întâmplă?
- La naiba. - Grace?
Şi avem oferta de 2.5 milioane de euro.
Oferă cineva 3 milioane? Cineva?
Asta e prea mult.
Doamnelor şi domnilor, cine oferă 3 milioane?
- Pot avea... - Vă rog să mă scuzaţi.
Draga mea, ce s-a întâmplat?
E în regulă.
- Trebuie să vă spunem ceva. - Bineînţeles, ce este Cordelia?
Gandhi a spus cândva:
"Fii schimbarea pe care vrei s-o vezi în lume."
Colierul ăsta nu este al meu.
Nu, e al meu.
Arestaţi-o pe această impostoare.
- Arestaţi-o! - E adevărat.
- Nu sunt Cordelia Scott. - Aşa, vezi?
Sunt doar o fată obişnuită din Texas.
Nu sunt specială.
Dar am avut şansa să fiu.
Chiar dacă a fost pentru o clipă, dar am profitat de asta.
Cu toţii am făcut-o. Şi, ne pare rău.
Ştiu că tot ce am făcut a fost greşit, şi nu mă aştept să mă iertaţi.
Dar nu a fost totul o minciună.
Am crezut că eşti diferită.
3 milioane de dolari. Sunt din Texas.
Nu are banii ăştia. Uitaţi-vă la ei, niciunul dintre ei nu au. Arestează-i!
Îmi pare rău, nu am vrut...
Uite, cu toţii aţi venit aici ca să-i ajutaţi pe copiii ăia.
Vă rog să nu lăsaţi ca greşeala mea să intervină în asta.
Poate că eu nu merit ajutorul vostru, dar...
Ei îl merită.
6 milioane de euro.
Aş dori să ofer 6 milioane de euro pentru colierul...
- Mătuşă Alice. - De la gâtul acelei femei.
- Oricine ar fi ea. - Ce faci?
Fac ceea ce a cerut.
Ajut.
Vândut pentru 6 milioane de euro, doamnei Scott.
Nu, dar...
Mulţumesc.
De ce stai aici? Arestează-i!
Pentru ce? Ei par foarte drăguţi.
- Mi-au furat colierul. - Dar colierul e aici.
M-au răpit şi m-au legat.
Dar eşti aici şi tu, de asemenea.
Nu văd nicio problemă, toată lumea e fericită.
Scuză-mă, dar eu nu sunt fericită.
Domnişoară, cu asta nu vă pot ajuta.
Deci? Încotro?
Hai să mergem acasă.
Nu ştiu, Meg. Chiar te-ai gândit la asta?
Nu, nu, chiar deloc.
Ce i-ai spus tatăl tău?
Ei bine, i-am spus c-o să-l sun în fiecare zi.
C-o să-i spun tot ce fac şi c-o să mă întorc în august.
Apoi, am închis, foarte repede.
Tu...
- Ai grijă de sora mea. - Cu siguranţă.
Şoferul meu o să vă ducă la aeroport.
La revedere, porumbeilor.
Te rog să-i spui lui Theo că i-am spus la revedere.
Mă voi asigura c-o să fac asta.
Şi că a avut dreptate.
- Sunt diferită. - Ştie asta, dar voi încerca.
Mulţumesc. La revedere.
- La revedere. - Pe curând.
Bună, mamă.
Da, m-am distrat bine.
Ei bine?
Încearcă.
Grace?
Am nevoie de cineva care să meargă până la poştă.
Mă duc eu.
Pe aici...
Şi acum vă voi arăta fundaţia noului stadion.
- Da.. - Va fi gata până la sfârşitul lunii.
Vom pune lumini noi în fiecare clasă,
şi computerele vor fi aici până în septembrie.
Super.
- Mulţumesc. - Deci, ce credeţi?
Ei bine, e minunat.
Proiectul acesta e aşa cum l-am planificat.
- Acesta e dormitorul? - Da, pentru 100 de copii.
Şi pe partea cealaltă avem o grădină.
Scuzaţi-mă o clipă.
Grace!
Theo.
Ce cauţi aici?
Lucrez. Tu ce cauţi aici?
Mă aflu aici ca voluntar.
Nu cred că ne-am cunoscut cum trebuia.
Sunt Grace Benet.
Theo Marchand.
Încântată să te cunosc.
Traducerea şi adaptarea: Flavius Gomei Sincronizarea HD: CryHD
Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/34jbc Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari