{Y:bi}În Napoli
{Y:bi}Unde domneşte dragostea
{Y:bi}Când un băiat {Y:bi}întâlneşte o fată
{Y:bi}Ascultă aici ce-şi spun
{Y:bi}Când luna ţi se arată
{Y:bi}Ca o pizza mare şi umflată
{Y:bi}E dragoste
{Y:bi}Când privirile-ţi lucesc
{Y:bi}Şi auzi clopoţeii sunând {Y:bi}Ting-a-ling-a-ling
{Y:bi}Atunci cânţi "Vita bella"
{Y:bi}Şi inima-ţi ticăie {Y:bi}Tippy-tippy-tay
{Y:bi}În ritm de tarantella.
{Y:bi}Când stelele au gust {Y:bi}De paste şi must
{Y:bi}Când dansezi pe ulicioare {Y:bi}cu un nor la picioare
{Y:bi}Eşti îndrăgostit
{Y:bi}Când te plimbi ca în vis
{Y:bi}Dar ştii că eşti treaz, domnule
{Y:bi}Mă iartă, dar în bătrânul Napoli
{Y:bi}Înseamnă dragoste
{Y:bi}Norocosule
Arată super.
Al Conti ăla e un geniu.
Eu sunt un geniu.
Dacă esti aşa genial, cum de nu poţi ţine socoteala facturilor?
Al, cum naiba să-ţi calculez impozitele din gunoiul ăsta?
Numere, taxe, bonuri...
O să le fac să arate mai bine ca în realitate.
Sunt un geniu artistic.
Atunci cum naiba ţi-ai pus unt pe cravată?
Dă încoace. Doamne.
Ştii ce? Ascultă. Ştiu să fac cafea bună.
Eşti neglijent, dar ştii să faci cafea bună.
Trandafiri roşii.
Foarte romantic.
Tipul care i-a trimis se pricepe.
Tipul care le-a trimis cheltuie o grămadă de bani...
pe chestii care ajung la gunoi.
Mă bucur că nu-i toată lumea ca tine, Loretta.
- Aş da faliment. - Adică cum? Mie îmi plac florile.
Mersi, Carmine.
- Eşti gata? - Bună, Bobo. Cum îţi merge?
- Foarte bine, domnu' Johnny. - O să luăm o salată Ticino.
- Şi eu specialitate de peşte. - Bun.
Nu vrei peşte. În seara asta e cu ulei. Nu merge înainte de avion.
Cred că ai dreptate.
Atunci luăm manicotti.
E mai bine pentru stomac.
dacă mănânci peşte în ulei şi decolezi...
la jumătatea drumului o să fii verde şi-o să-ţi transpire mâinile.
Ce grijă ai de mine.
- Te-ai supărat tare. - Mă plictiseşti.
- Nu pricep. - Nu strica totul.
- Patricia, te rog, nu pleca. - Crezi că sunt o păpuşă vorbitoare?
Vroiam doar să subliniez ceea ce ai spus...
- cum ţi-ai expus aspiraţiile. - Să mă pupi în aspiraţii, profesore!
Foarte inteligent. Culmea inteligenţei.
Ospătar.
- Da? - Ce-ar fi să debarasezi porţia...
şi orice altă urmă a ei şi să-mi aduci o vodcă mare.
Dar desigur.
Un bărbat care nu-şi poate controla femeia e amuzant.
- Era prea tânără pentru el. - Ce contează, unchiule Bobo?
În seara asta Dl. Johnny o cere de nevastă.
- De unde ştii? - Avem un aranjament.
Când o cere, face un semn. Atunci servesc şampania.
Timp de 20 de ani a fost un bun client burlac.
- Cum merge? - Bine, Bobo. Plătim.
Nu, eu...
- Vreau să văd ce-i la desert. - Foarte bine.
- Niciodată nu comanzi desert. - Niciodată e cam mult spus.
Ce-ai păţit?
Câteodata, pielea capului nu e irigată suficient.
- Ia un desert. - N-ar trebui.
- Te măriţi cu mine? - Ce?
- Bobo, du asta de aici. - Desigur, dră. Loretta.
- Mă ceri de nevastă? - Da.
Bine, ştii că am fost măritată şi că mi-a murit soţul...
dar nu ştii că am impresia că sunt ghinionistă.
- Adică cum? - Ne-am căsătorit la Primărie.
- Asta ne-a adus ghinion în căsnicie. - Nu pricep.
Chiar de la început, am pornit-o greşit.
- Ai putea să îngenunchezi? - Pe podea?
Da.
- Ăsta-i un costum bun. - Ştiu asta.
Te-am ajutat să-l alegi. Are două perechi de pantaloni.
Pentru noroc. Când ceri o femeie, trebuie să îngenunchezi.
L-a pus în genunchi. Îi strică costumul.
Tipul ăla se roagă?
- Deci... - Unde-i inelul?
Inelul.
Un inel. Corect.
În locul tău aş fi început direct cu inelul.
- Poţi să foloseşti ghiulul. - Îmi place prea mult.
Când ceri o femeie, trebuie să-i dai un inel de logodnă.
Loretta Castorini Clark...
în genunchi, în faţa tuturor...
vrei să fii soţia mea?
Da, John Anthony Cammareri.
Mă mărit cu tine. Voi fi soţia ta.
- Nota! - Imediat, domnu' Johnny.
Facem şi nunta?
Mama e pe moarte.
După ce se duce, mă întorc şi ne căsătorim.
Cât o mai duce?
O săptămână. Două.
- Nu mai mult. - Hai să stabilim data. Peste o lună e bine?
Chiar trebuie?
Nu stabilim când mă întorc?
Unde? La Primărie? Nu.
Mama e pe moarte.
Vreau o nuntă completă, alfel avem ghinion.
Ca să planificăm o nuntă ca lumea, trebuie stabilită data.
Bine. O lună.
- Începând de azi. - Peste o lună.
- De azi începând. - Mă ocup eu de tot.
Tu nu trebuie decât să apari.
Vino.
- Sună-mă când ajungi. - Te sun de acasă, de la mama.
Tare fericită mă faci.
Vreau să faci ceva, apropo de nuntă.
Vreau să suni la numărul ăsta.
E al unei firme. Întrebi de Ronny.
- Invită-l la nuntă. - Cine e?
- Fratele meu mai mic. - Ai un frate?
N-am vorbit de cinci ani.
Ne-am certat urât.
Vreau să suni şi să-l inviţi la nuntă.
- Faci asta? - Sigur.
{Y:bi}Zborul Internaţional 604 {Y:bi}spre Roma...
{Y:bi}cu legături spre Palermo {Y:bi}îmbarcă la Poarta 43.
Trebuie să plec.
Ai biletul?
Uite, ţi-am luat astea, gumă şi dropsuri antituse.
- Guma îţi desfundă urechile. - Da.
Trebuie să plec.
{Y:bi}Ultimul anunţ pentru Zborul {Y:bi}Internaţional 604 spre Roma.
- Ai pe cineva în avion? - Da, logodnicul.
L-am blestemat. Sora mea e la bord.
L-am blestemat să explodeze...
să ardă şi să se prăbuşească în mare.
Acum 50 de ani mi-a furat iubitul.
Şi azi îmi zice că nici măcar nu l-a iubit...
l-a luat doar ca să-mi arate că e mai tare.
Acum se întoarce în Sicilia.
Am blestemat-o să o înghită Atlanticul!
Nu cred în blesteme.
Nici eu.
- Dl. Johnny, nu? - Da.
Noapte bună. Cheia e înăuntru.
E veche placa.
Ce tot zici? Am văzut cum o priveşti.
- Nu-i bine. - Cum o privesc?
- Ce iei? - Un spumos.
- Deci, cum o privesc? - Ca un lup.
N-ai văzut lup în viaţa ta. Face 11.99$.
Am văzut lupul în toţi ce pe care i-am cunoscut...
şi-l văd şi în tine.
În total 20. Mersi.
- O noapte plăcută. - Şi ţie.
- Ştii ce văd în tine? - Ce?
- Fata cu care m-am însurat. - Termină.
Noapte bună.
Salutare băieţi.
Dragilor, cum vă merge? Ghici ce mi s-a întâmplat azi.
Hei, cât trebuie să mai aştept?
Vino încoace!
- Bună, tati. - Salut.
- Unde-i mama? - În pat.
- Tu nu dormi? - Nu mai am somn.
Prea seamănă a moarte.
Tati, am veşti.
Bun.
- Hai în bucătărie. {Y:bi}Iar am început să mă rog
{Y:bi}Fă să fie el acela
{Y:bi}O, dragă Doamne, trebuie să fie el
{Y:bi}Trebuie să fie el
{Y:bi}Sau am să mor
Pari obosit, tati.
Ce veşti ai?
Mă mărit.
- Iar? - Da.
Ai mai făcut-o odată. N-a mers.
- Tipul a murit. - Din ce cauză?
- L-a lovit un autobuz. - Nu. Ghinion.
Sunt însurat cu maică-ta de 52 de ani. N-a murit nici unul.
Căsnicia ta a durat doi ani şi-a rezultat un mort.
Să nu te mai măriţi. La tine nu ţine.
- Cine-i individul? - Johnny Cammareri.
Ăsta-i copilăros. Şi de ce nu-mi spune el toate astea?
A plecat în Sicilia. Maică-sa e pe moarte.
Alt ghinion. Nu-mi place faţa lui. Nici buzele.
Când zâmbeşte, nu-i văd dinţii. Ce are de ascuns?
- Când o faci? - Luna viitoare.
- Eu nu vin. - Trebuie să mă duci la altar.
- Nu te-am dus nici prima dată. - Şi am avut ghinion!
Poate dacă mă duceai...
şi mă măritam la biserică, în rochie albă...
nu la Primărie cu străini la uşă...
poate că nu mai aveam atâta ghinion.
Poate.
N-am avut nici petrecere, nici tort, nimic.
Johnny a îngenuncheat şi m-a cerut la "Grand Ticino".
- Serios? - Da.
- Parcă n-ar fi Johnny. - Ei...
- Unde-i inelul? - Uite-l.
Arată aiurea. E un ghiul.
- E un inel de bărbat. - E temporar!
Totul e temporar! Asta nu-i o scuză!
Vii?
Hai să-i spunem maică-tii.
Rose.
Cine a murit?
Nimeni.
- Loretta se mărită. - Iar?
- Da. - Johnny Cammareri.
- Nu-mi place. - Nu te măriţi tu cu el, Cosmo.
- Îl iubeşti? - Nu.
Bun. Dacă-i iubeşti, te scot din minţi...
pentru că ştiu că-şi permit.
- Dar îl placi? - Da.
E un om bun, mamă.
De data asta mă mărit la biserică şi fac petrecere mare.
- Cine plăteşte? - Tati.
Ce?
Tatăl miresei plăteşte.
N-am bani.
- Eşti bogat. Dar eşti zgârcit. - Nu vreau să plătesc nimic.
E datoria ta de părinte să plăteşti nunta.
Nu plătesc nimic.
Înainte nu era zgârcit.
Are impresia că dacă se agaţă de avere n-o să mai moară.
{Y:bi}Ce-i făcut e bun făcut
{Y:bi}Acum, să nu mă prostesc singură...
O să asculte discul ăla şi n-o să mă atingă când vine la culcare.
{Y:bi}Distreză-te de minune
{Y:bi}E uşor când eşti şmecher
Uite la moşul ăla. Câţi câini are?
- Să nu-ţi aduci câinii pe peluza mea. - Termină.
Nu face asta. A adormit.
- Doarme. - Uite ce de flori la Foncica.
Fratele meu i-a trimis o floare albastră.
Eu nu văd decât ce-i la mine în casă.
La mine în casă merge rău. Nu ştiu ce să-mi sfătuiesc fiul.
Cred că trebuie să plătească pentru nuntă...
dar e important să nu pară ridicol.
- De ce nu vorbeşti cu el? - Am s-o fac.
Dar trebuie să găsesc momentul potrivit.
Ai văzut ce "bella luna" a fost azi-noapte?
Luna asta împinge femeia către bărbat.
Sus. Toată lumea sus.
Vino.
- O să locuiţi aici? - Nu.
- De ce nu? - Tatii nu-i place de Johnny.
Vindem casa.
Am mai fost măritată şi n-aţi vândut-o.
Încă mai trăia bunica.
Chiro nu terminase şcoala. Acum e însurat, s-a mutat în Florida.
Dacă te-ai muta aici cu Johnny şi-ai face un copil...
Mamă, am 37 de ani.
Şi ce-i cu asta?
Pe Chiro l-am făcut după ce am împlinit 37.
Mai bine mai târziu decât niciodată.
Johnny are un apartament mare. Ne mutăm acolo.
deci vindem casa.
Ştii... Vreau să locuiesc aici. Îmi place casa.
Tatii nu-i place de Johnny.
Nu, deloc.
Răspund eu.
Alo?
Da, sunt Loretta Castorini.
Alo, centrala?
- Da. - Da. Eu sunt.
Sun de la căpătâiul mamei mele.
Da, cum a fost zborul?
Foarte drăguţe stewardesele.
- Mama doarme dusă. - Cât trebuie să aştept?
- Nu pot vorbi prea mult. - I-ai spus că te însori?
Nu, nu încă. Aştept momentul când va fi mai împăcată.
Vezi să nu aştepţi până moare.
Mi-ai sunat fratele?
Nu. Regret. Nu încă. Am uitat.
- Rezolvi azi? - Da.
Asigură-te că vine la nuntă.
Cinci ani e cam mult pentru o ceartă între fraţi.
Nimic nu poate înlocui familia.
Văd si eu.
Loretta, eşti acolo?
Îmi pare rău. Rezolv azi.
Ascultă, Johnny.
- Să mă suni după ce-i spui. - În regulă.
Să nu te expui la soare. Ai pălărie. Să o foloseşti.
Am pălăria. Perfect. Pa.
Bine. Pa-pa.
Unde am pus cartea de vizită?
Cum se simte maică-sa?
E pe moarte dar tot i se auzea gura aia mare.
Nu i-a spus.
Ştii, femeia aia îl înnebuneşte de tot.
Acum pe cine mai suni?
Cammareri.
Ronny Cammareri este, vă rog?
O clipă.
Ronny, la telefon!
Da, Ronny sunt.
Sun din partea fratelui tău.
Se însoară şi ar vrea să fii de faţă.
Dar el de ce n-a sunat?
- E în Palermo. - Ce-am greşit nu se mai îndreaptă.
Uite, lasă-mă să vin să vorbesc...
Să-ţi vorbesc! Animalule!
Ce animal!
Mulţumesc, dnă. Fugocci.
Poftim. Pa. Ne vedem mâine.
- Pa. - Haide dragă.
- Ronny Cammareri este? - E jos la cuptoare.
- Ce doreşti? - Vreau să-i vorbesc.
Pe aici.
- Ce-i? - Cineva vrea să-l vadă pe Ronny.
Vrea cineva să te vadă!
- Ai venit pentru fratele meu, Johnny? - Da.
De ce?
O să ne căsătorim.
- Te măriţi cu Johnny? - Da.
Nu vrei să mergem undeva să vorbim...
- N-am viaţă. - Pardon?
Fratele meu, Johnny mi-a răpit viaţa.
Nu pricep.
Şi acum se însoară.
El îşi face o viaţă şi vrea să vin şi eu.
Ce e viaţa?
- N-am venit aici să te tulbur. - Se spune că pâinea e viaţă.
Iar eu fac pâine, pâine, pâine.
Asud şi frământ coca asta împuţită...
bag şi scot din gaura asta fierbinte din zid...
şi ar trebui să fiu foarte fericit, nu, drăguţă?
Vrei să vin la nunta fratelui meu Johnny?
Dar nunta mea unde e?
Chrissy, dă-mi cuţitul ăla mare, de lângă zid.
O să-mi tai gâtul!
Poate ar trebui să vin altădată.
Nu, vreau să vezi asta. Vreau...
să vezi sinuciderea mea, să-i poţi spune lui Johnny...
în ziua nunţii, bine?
Nu vreau!
Nu vrea. Ai auzit de mine?
- D-le. Cammareri... - Ce-i?
Bine.
Nu-i vina nimănui, se întâmplă.
Uite.
Lemnul ăsta e fals.
Acum cinci ani, tocmai mă logodisem...
şi a venit să-mi ceară nişte pâine.
Am zis, "Bine, stai să-ţi dau."
Şi mi-am prins mâna în feliator...
pentru că nu eram atent.
Feliatorul m-a lăsat fără mână.
Mai amuzant e că atunci când a auzit logodnica mea...
când a aflat că am rămas ciung, m-a părăsit pentru altul.
Asta a fost cearta ta cu Johnny?
Da, asta.
Dar nu-i vina lui Johnny.
Nu-mi pasă! Nu dau doi bani pe dreptate!
Mi-am pierdut mâna! Şi mireasa!
Johnny are mână! Are şi mireasă!
Vrei să-mi uit inima sfărâmată?
E doar o chestiune de timp...
până când un bărbat devine conştient...
şi renunţă la unicul...
său vis de fericire?
Poate.
E cel mai chinuit bărbat pe care l-am cunoscut vreodată.
Îl iubesc...
dar el nu ştie.
Nu i-am spus niciodată, pentru că n-a mai putut iubi pe nimeni...
de când şi-a pierdut mâna şi iubita.
Unde locuiţi?
La etaj.
Putem să vorbim?
Ce zugrăviţi aici, Capela Sixtină?
Trebuia să ne facem instalatori precum Castorini.
Ce zici?
10.800$.
Pare cam mult.
Auzi...
sunt trei tipuri de ţevi.
Există genul de ţeavă pe care-l ai şi care e un gunoi.
Vezi bine ce-ai păţit.
Mai e şi cea din bronz, care-i foarte bună.
Atâta timp cât ceva nu-i în neregulă...
dar mereu e câte ceva în neregulă.
Şi mai e şi cea de cupru, singura pe care o folosesc.
Costă mult pentru că e economică.
Cred că ar trebui să urmăm sfatul domnului Castorini.
Da.
Şi mai e cea de cupru...
singura pe care o folosesc.
Costă.
Costă pentru că...
e economică.
- Şi ce-au zis? - Bărbatul a înţeles.
Femeia se zgârcea, dar tipul a priceput că am dreptate.
Eşti tare înţelept. Pe toate le ştii.
Ţi-am adus ceva.
E cadou.
O, Doamne.
Sunt păsărele şi stele.
Păsări ce zboară spre stele bănuiesc.
- Ce miroase aşa? - Îţi fac o friptură.
- Nu vreau. - Ba ai să mănânci.
Îmi place bine făcută!
Pe asta ai s-o mănânci în sânge, pentru că-ţi trebuie.
E bună.
- Unde te-a găsit Johnny? - Îl ştia pe soţul meu care a murit.
- Cum a murit? - L-a lovit un autobuz.
- Repede? - Pe loc.
- Când v-aţi logodit? - Ieri.
Deci acum 5 ani ai rămas fără mână şi te-a părăsit femeia.
- N-ai mai avut pe nimeni de atunci? - Nu.
- Prost. - Soţul tău când a murit?
Acum şapte ani.
- Şi câţi bărbaţi ai mai avut? - Doar pe Johnny.
- Proastă eşti tu. - Nenorocoasă.
- Eu n-am avut noroc. - Nu-mi pasă de noroc.
Pricepi? Nu-i vorba de asta.
Care-i problema ta? Crezi că eşti singurul nefericit?
De ce vorbeşti cu mine?
Ai ceva whisky? Ce-ar fi să-mi torni un pahar?
Te sun mai târziu.
- Era dreptul ei să mă părăsească. - Aşa crezi?
- Da. - Tu chiar eşti prost.
Habar n-am.
Ştii, am fost educată în ideea că o fată se mărită de tânără.
Eu am aşteptat dragostea.
Şi m-am măritat când împlinisem 28 de ani.
Am întâlnit un bărbat. L-am iubit. M-am măritat cu el.
Vroia să facem un copil imediat. Am zis să mai aşteptăm.
Şi apoi l-a lovit autobuzul.
Cu ce m-am ales? Nici soţ, nici copil, nimic.
De unde să ştiu că bărbatul acela era un dar imposibil de păstrat.
Singura mea şansă la fericire.
Îmi spui poveşti şi pari a avea dreptate...
dar, eu văd ce se ascunde în spatele poveştii, tu nu.
Femeia te-a părăsit, bine?
Tu nu-ţi dai seama dar eu văd ce eşti. Eşti un lup.
- Sunt un lup? - Da.
Asta ţi-e latura dominantă, ascunsă, un lup.
Femeia aia era o capcană. Te-a prins, nu puteai scăpa...
aşa că ţi-ai ros o labă.
Ăsta a fost preţul libertăţii.
Johnny n-a avut nici o vină.
Ai făcut ceea ce trebuia să faci tu pentru tine.
Şi acum te temi...
deoarece ştii că te domină lupul...
care a avut curaj să-şi smulgă propria mână...
pentru a se salva din capcana unei iubiri imposibile.
De aceea n-a mai existat nici o altă femeie. Pricepi?
Te sperie ce-ar putea face lupul...
- Dacă ai greşi din nou. - Ce faci tu de fapt?
- Îţi povestesc viaţa. - Încetează.
De ce te măriţi cu Johnny? E un prost!
Pentru că n-am noroc.
M-a făcut să mă uit în altă parte şi mi-am tăiat mâna!
Şi ţie ţi-ar putea face la fel. Ţi-ai putea pierde capul!
Mă uit acolo unde trebuie pentru a deveni mireasă!
- O mireasă fără cap! - Un lup fără o labă!
Stai puţin!
Ce faci?
Fiu de căţea!
Unde mă duci?
Înspre pat.
O, Doamne. Bine, nu-mi pasă.
Du-mă la pat.
- Nu-mi pasă de nimic. - Nu pot să cred că se întâmplă.
- Murisem. - Şi eu.
- Ce facem cu Johnny? - Eşti supărat pe el.
Răzbună-te prin mine.
Să nu mai aibă cu cine să se însoare.
Să nu-mi rămână decât pielea pe oase.
Bine. N-o să-i rămână nimic.
Să mâncăm până nu se răceşte.
Unde-i Loretta? Mâncăm fără ea?
- Probabil mănâncă în oraş. - Nu ştie ce pierde.
Nu-i în firea ei să nu sune.
Are multe pe cap. Putem discuta despre ea, nu?
- Toţi ştiu că se mărită. - Nu vreau să vorbesc despre asta.
Cred că-i o idee minunată şi-i cam venise vremea.
Ce-o să facă restul vieţii dacă nu se mărită?
Nu vreau să vorbesc despre asta!
Tata are nevoie de altă farfurie.
Cu mulţi ani în urmă, când mi-au spus...
că te însori cu sora mea...
m-am bucurat.
Când i-am spus lui Rose...
că mă însor cu Rita...
şi ea s-a bucurat.
Nunţile aduc bucurie, corect?
Rose, dă-mi vinul.
Niciodată n-am văzut pe cineva mai îndrăgostit...
decât Cosmo în perioada aceea.
Ar fi stat toată ziua în faţa casei zgâindu-se la ferestre.
Nu ţi-am spus asta niciodată pentru că nu e chiar o istorisire...
dar m-am trezit într-un miez de noapte...
din cauza unei lumini strălucitoare ce-mi bătea în ochi...
ca o lanternă.
Nu-mi dădeam seama ce poate fi.
M-am uitat pe fereastră şi era o lună...
cât o casă de mare.
N-am mai văzut lună aşa mare de atunci.
Aproape mă speriasem, de parcă vroia să strivească casa.
Apoi am privit în jos...
şi l-am văzut pe Cosmo în stradă...
zgâindu-se la ferestre.
Acum vine partea amuzantă.
M-am înfuriat pe tine Cosmo.
Am crezut că tu ai adus luna aia mare peste casa mea...
pentru că erai atât de îndrăgostit...
şi m-ai trezit cu ajutorul ei.
Cred că eram pe jumătate adormit. Asta-i tot ce-am putut gândi.
Ba dormeai de tot. Visai.
Erai acolo.
Nu vreau să vorbesc despre asta.
Dar despre ce vrei să vorbeşti?
De ce bei aşa mult?
Moşule, dacă mai dai câinilor din mâncarea mea...
te bat până-ţi dai duhul.
Ai băut prea mult.
Ai să adormi profund şi-o să te trezeşti la ora da culcare.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic. Mă uit la lună.
E perfectă.
N-am mai văzut o lună ca asta.
Te face să semeni cu un înger.
Parcă ar fi un bulgăre uriaş de zăpadă.
- Rita. - Ce-i?
Rita, dragă, trezeşte-te.
Uite.
E luna lui Cosmo.
Ce tot vorbeşti? Cosmo nu poate avea luna în proprietate.
E luna despre care vorbeam la cină.
El e jos?
Cine să fie jos?
- Ce să facă el acolo jos? - Nu ştiu.
Ştii ceva?
În lumina aia...
cu expresia aceea pe faţă...
parcă ai avea 25 de ani.
Ce vrei?
Ieşi afară.