Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
A fost odată un băiat,
Cam straniu, e drept, Dar tare încântător.
Spune-se că de departe sosea
De acolo de unde soarele apunea,
De peste mări şi ţări.
Puţin sfios se arăta, Tristeţe-n ochi i se citea,
Dar isteţime multă dovedea.
Şi într-o zi,
Într-o minunată zi, În cale mi-a ieşit...
În timp ce despre toate cele conversăm,
Toate cele, multe, felurite.
iată ce mi-a destăinuit:
Cel mai însemnat lucru
De care prinde-vei de ştire
Să fii iubit...
... şi să iubeşti Da, asta pare să fie.
Moulin Rouge!
Un local al plăcerilor nocturne...
O sală de dans şi o casă a pierzaniei,
aflate sub stăpânirea lui Harold Zidler.
Un imperiu al desfrânării nocturne,
unde bogaţii vin să se înfrupte cu adorabile fiinţe ale lumii subterane.
Cea mai frumoasă dintre toate era femeia pe care am iubit-o:
Satine...
O curtezană care îşi vindea dragostea bărbaţilor.
I se spunea Diamantul Sclipitor.
Era vedetă de la Moulin Rouge.
Femeia pe care am iubit-o...
... a murit.
Am sosit la Paris cu un an în urmă.
Era în anul 1899, în vara îndrăgostiţilor...
Nu ştiam ce era Moulin Rouge,
sau cine erau Harold Zidler ori Satine.
Lumea fusese prinsă de mrejele revoluţiei boeme,
iar eu călătorisem de la Londra spre a mă bucura şi eu de ea.
Pe o colină de lângă Paris se afla satul Montmartre.
Nu era aşa cum spunea tatăl meu:
Satul pierzaniei!
Era inima lumii boeme...
a muzicienilor, a pictorilor şi a scriitorilor.
A celor cunoscuţi sub numele de copii ai revoluţiei.
Da, venisem să trăiesc fără un sfanţ în buzunar.
Venisem să scriu despre adevăr, frumuseţe, libertate
şi, mai presus de orice, despre dragoste.
Mereu această obsesie ilară: dragostea!
Exista o singură problemă. Nu fusesem niciodată îndrăgostit.
Din fericire, chiar în acel moment,
din tavan a căzut un argentinian inconştient...
A fost urmat rapid de un pitic îmbrăcat în straie de călugăriţă.
Încântat! Sunt Henri Marie Raymond Toulouse-Lautrec-Montfa.
Îmi cer scuze. Eram sus şi repetam o piesă.
Poftim? O piesă?
Ceva foarte modern, numit "Spectaculos, spectaculos".
Îşi are acţiunea în Elveţia.
Din nefericire, argentinianul inconştient suferă de narcolepsie.
O clipă totul e perfect, iar în următoarea pică lat.
Cum se simte?
Minunat! Acum argentinianul narcoleptic e inconştient,
iar scenariul nu va fi gata până mâine, pentru prezentare.
Are dreptate, Toulouse. Trebuie să termin partitura piesei.
Vom găsi pe cineva să-i interpreteze rolul.
Unde oare putem găsi pe cineva care să citească
rolul tânărului păstor-poet elveţian?
Până să-mi dau seama, eram sus, în pielea argentinianului.
Dealurile se însufleţesc Cu eufonice simfonii.
Stop!
Încetează odată cu bâzâitul ăsta nesuferit îmi distruge cuvintele!
Putem să ne limităm la interpretarea la pian?
Se pare că existau câteva diferenţe însemnate
între versurile lui Audrey şi cântecul lui Saţie.
Nu cred că o călugăriţă ar vorbi astfel despre dealuri.
Dar dacă ar spune:
"Dealurile sunt pline de viaţă şi fredonează un cântecel?"
Nu! "Dealurile intonează o orchestră de..."
"Dealurile sunt întruchiparea tuturor simfoniilor... "
Nu!
Dealurile sunt însufleţite
De sunetul muzicii.
Dealurile sunt însufleţite de sunetul muzicii... Îmi place!
- Dealurile sunt însufleţite... - De sunetul...
... Muzicii!
Se potriveşte perfect!
Cu cânturi ce se glăsuiesc De o mie de ani.
Nemaipomenit!
- Ar trebui să-l scrieţi împreună. - Poftim?
Dar sugestia lui Toulouse ca eu şi Audrey să scriem împreună spectacolul
nu era ceea ce îşi dorea Audrey să audă.
La revedere!
Pentru prima ta slujbă la Paris!
Toulouse, Zidler nu va fi niciodată de acord.
Nu te supăra... Ai mai scris vreodată aşa ceva?
Nu.
Băiatul are talent!
Îmi place.
Nu e ce credeţi voi. Îmi place talentul adevărat.
Dealurile sunt însufleţite De sunetul muzicii...
Vezi, Saţie, cu Christian am putea scrie
adevăratul spectacol boem la care am visat mereu.
Dar cum o să-l convingem pe Zidler?
Toulouse avea un plan.
Aveau de gând să mă îmbrace în cel mai bun costum al argentinianului,
urmând ca eu să trec drept un celebru scriitor englez.
După ce Satine va auzi poezia mea modernă,
va fi uimită şi va insista pe lângă Zidler
să scriu eu "Spectaculos, spectaculos".
Singura problemă era că mie îmi răsună în cap vocea tatălui meu.
O să-ţi faci praf viaţa la Moulin Rouge cu o dansatoare de cancan.
Nu pot scrie spectacolul pentru Moulin Rouge!
De ce nu?
Nici măcar nu ştiu dacă sunt un adevărat revoluţionar boem.
- Crezi în frumuseţe? - Da.
- În libertate? - Da, sigur.
- În adevăr? - Da.
- În dragoste? - În dragoste?
În dragoste? Mai presus de orice cred în dragoste.
Dragostea e precum aerul.
Dragostea e plină de splendori. Dragostea ne poartă pe culmi...
Doar de dragoste avem nevoie!
Nu ne poţi păcăli. Tu eşti vocea copiilor revoluţiei.
Nu putem fi păcăliţi.
Să bem pentru noul scriitor al primului spectacol revoluţionar boem.
Planul era perfect. Urma să dau o audiţie în faţa lui Satine
şi să beau primul meu pahar de absint.
Sunt Zâna cea Verde...
Dealurile sunt însufleţite De sunetul muzicii.
Cuvintele magice sunt:
Libertate, frumuseţe, adevăr şi iubire.
Dealurile sunt însufleţite
De sunetul muzicii.
Nu-i poţi păcăli pe copiii revoluţiei.
Am plecat la Moulin Rouge, unde urma să recit...
Pentru Satine...
Moulin Rouge!
Harold Zidler şi fetele sale cele rău-famate...
Li se spunea Câinii de Diamant.
Vrei să te culci cu mine În seara asta...
Dacă viaţa e extrem de plictisitoare,
Fiind o sarcină pe care o accepţi Doar pentru că moartea nu e veselă,
Aflaţi că am antidotul perfect Deşi cu nesaţ privesc,
La Moulin Rouge Vă veţi distra.
Descotorosiţi-vă de necazuri
Şi nu faceţi nazuri,
Ştiţi că vă puteţi distra.
Aici suntem. Distracţie să ne oferiţi!
Suntem atât de puturoşi Şi de contagioşi.
Dorinţei ascunse de a face jocul Şi de a te juca cu focul
Frâu liber de ce nu îi dai? De ce pe loc vrei să stai?
Putem dansa cancan.
Afară sunt veşnice ploi.
Dar aici distracţia e-n toi!
La Moulin Rouge trebuie să veniţi!
Aici suntem. Distracţie să ne oferiţi!
Poate că afară totul e o tragedie,
Înăuntru-n schimb e doar magie...
Da, poţi dansa cancan.
Misiune îndeplinită! Am scăpat de Zidler.
Ea e! Diamantul Sclipitor!
Francezii se bucură Din dragoste să moară
De-abia aşteaptă În dueluri să se bată iară.
Dar cu altcineva trebuia să se întâlnească Satine în seara aceea.
Dar eu prefer un bărbat viu.
Cu investitorul lui Zidler...
Ce bijuterii scumpe Ştie a dărui.
Ducele...
Poate că sărutarea mâinii e politicoasă,
Dar diamantele sunt cele mai bune prietene ale unei fete.
Un sărut minunat se poate dovedi Dar chiria cu el nu-ţi poţi plăti.
Şi nici pisica s-o hrăneşti nu poţi.
Bărbaţii ştiu doar să vorbească,
Fetelor rămânându-le Doar să îmbătrânească.
Cu toţii farmecul Ni-l pierdem într-un sfârşit.
Dar tăiate în colţuri sau şlefuite, Pietrele astea rămân nepreţuite.
Diamantele sunt cele mai bune prietene ale unei fete!
Când o s-o cunosc pe fată?
Tiffany's!
După ce-şi termină numărul, am aranjat o întâlnire specială.
Doar dumneavoastră şi domnişoara Satine.
Singuri singurei.
Cartier!
După ce-şi termină numărul, am aranjat o întâlnire între patru ochi.
Doar tu şi domnişoara Satine. Singuri singurei...
Singuri?
Da.
Singuri singurei!
Pentru că trăim într-o lume materialistă,
iar eu sunt o fată materialistă.
Încercaţi să mă prindeţi, băieţi!
Scuză-mă.
Steaua neagră!
Spune-mi, Harry Zidler. Spune-mi totul!
Poate că va veni un moment Când o fată are nevoie de un avocat,
Dar diamantele sunt Cele mai bune prietene ale unei fete.
Poate că va veni un moment Când pe faţă o va plăcea un angajat.
Nu-ţi face griji, o să aranjez eu lucrurile.
Ducele e aici, Harold?
Iubiţico, te-ar lăsa tăticul baltă?
- Scuzaţi-mă. - Unde e?
E cel căruia îi flutură Toulouse o batistă.
Scuză-mă, Christian, pot împrumuta puţin asta?
Diamantele sunt Cele mai bune prietene ale unei fete.
- Eşti sigur? - Stai, să trag cu ochiul.
Îmi cer scuze din nou. E atât de jenant...
Ăla e, boaba mea de năut!
Sper că bădăranul ăla n-o să-l sperie!
Curăţă-te singur, porc burghez ce eşti!
Îmi cer scuze.
O să investească?
Porumbiţa mea, după ce o să petreacă noaptea cu tine,
cum va cuteza să refuze?
Care e genul lui?
Ca o floricică?
Isteaţă şi spumoasă?
Sau cu dorinţa înăbuşită?
Cu dorinţa înăbuşită, aş spune.
Toţi ne bazăm pe tine, bobocul meu...
Ţine minte... Un spectacol adevărat, într-un teatru adevărat,
cu public adevărat...
- Vei fi... -... o actriţă adevărată.
Pentru că asta se întâmplă Când aceşti rataţi
La ale lor neveste se întorc pătaţi.
Diamantele sunt
Cele mai bune prietene ale unei fete.
Cred că pe mine mă aşteptaţi.
Într-adevăr.
De data asta aleg fetele...
Să vedem ce va alege!
Satine! Satine!
Văd că deja l-ai cunoscut pe prietenul meu englez, Christian.
Mă ocup eu de asta, Toulouse. Să dansăm!
Spune-i cea mai modernă poezie a ta!
Ritmul nopţii ne înnebuneşte, Dimineaţa dansând ne găseşte.
Grijile poţi să le laşi deoparte, De ele poţi să uiţi, de toate.
Ritmul nopţii ne înnebuneşte, Dimineaţa dansând ne găseşte.
Grijile poţi să le laşi deoparte.
- Se pare că merge bine. - Incredibil!
- Se pricepe la femei. - Ţi-am spus eu, e un geniu!
Da' bine mai dansează ducele!
E minunat din partea dumneavoastră că vă interesează spectacolul nostru.
Pare foarte interesant. Aş fi încântat să mă implic.
- Serios? - Dacă vă place ce o să fac.
Sunt sigură că o să-mi placă.
Toulouse credea că am putea...
S-o facem... În particular.
- Nu mai spuneţi! - Da, ştiţi...
Să citim...
... poezii în particular.
Să citim "poezii"?
Mi-ar plăcea puţină "poezie" după cină.
Aruncaţi-vă pălăriile, domnilor!
Diamantele.
Tăiate în colţuri sau şlefuite,
Pietrele astea rămân nepreţuite.
Diamantele.
Sunt cele mai bune prietene.
Nu!
Satine!
Nu ştiu dacă ducele n-o să dea banii degeaba în seara asta.
Nu fi rea, Nini!
Satine!
Aţi speriat-o.
Dar văd câteva dansatoare de la Moulin Rouge singure...
Căutaţi o parteneră sau două?
Dacă vreţi să dansaţi Hunkadola, "hunkadati" cu ele!
Toţi odată!
La o parte! Repede!
Marie...
- Costumele astea idioate! - A fost doar un leşin.
Înapoi, fetelor! Aveţi grijă ca domnii aceia să fie însetaţi!
- Probleme? - N-ai de ce să-ţi faci griji.
Nu staţi să căscaţi gura!
Ele sunt Câinii de Diamant. Iubito, din grădină vei ieşi.
Altminteri, în pâcla vei sfârşi.
Li se spune Câinii de Diamant.
Găseşte-l pe Zidler! Fata mă aşteaptă.
Ducele dansator a muşcat momeală, fetiţo.
Cu un patron ca el, ai putea fi o nouă Sarah Bernhardt.
Marie, chiar crezi că aş putea-o egala pe marea Sarah?
De ce nu? Ai talent.
Prinde-l în mreje şi o să străluceşti pe cele mai mari scene din Europa.
O să fiu o actriţă adevărată, Marie. O mare actriţa.
O să zburăm departe de aici. Da, vom putea zbura de aici!
Răţuşca mea, e totul în regulă?
- Desigur, Harold. - Slavă Domnului!
L-ai acaparat cu totul pe duce pe scenă.
Cum arăt? Ca o tentaţie înăbuşită?
Căpşunica mea, cum ar putea să-ţi reziste?
Totul merge atât de bine!
Ne întâlnim în dormitorul roşu. Închide uşa şi fă lampa mai mică.
Incredibil! Direct în elefant!
Aici e un loc minunat pentru a citi "poezie".
Nu credeţi?
E suficient de poetic pentru dumneavoastră?
Da.
Vreţi să mâncaţi ceva? Sau să beţi puţină şampanie?
Aş prefera să isprăvim cât mai repede posibil.
Prea bine.
Atunci, ce-ar fi să veniţi aici?
Să isprăvim cât mai repede.
Aş prefera să o fac în picioare.
Nu e nevoie să te ridici.
Uneori durează mai mult şi aş vrea să stai confortabil.
Ceea ce fac eu e puţin cam modern
şi s-ar putea să ţi se pară cam ciudat la început,
dar cred că dacă te deschizi, s-ar putea să-ţi placă.
Sunt sigură că o să-mi placă.
Scuză-mă.
Cerul...
Şi păsările lui albastre...
Hai, hai...
S-ar putea să am emoţii...
- E totul în regulă? - Sunt cam emoţionat.
Uneori îmi trebuie un timp ca să...
Ştii tu... Să-mi vină inspiraţia.
Da, da... Las-o pe mămica să te ajute...
Asta te inspiră?
Să facem dragoste!
- Dragoste? - Vrei, nu-i aşa?
Nu pot...
Nu, spune adevărul! Nu simţi poezia?
Ce?
Hai!
Simte! Eliberează tigrul!
Are un talent nemăsurat!
- Am nevoie de poezia ta acum! - Bine.
E puţin cam ciudat...
- Ce anume? - Sentimentul ce-l am...
Să-l ascund nu ştiam...
E bine? Asta vrei?
Poezia... Da!
Da, asta vreau. Cuvinte indecente.
- Eu nu... - Obraznice!
N-am prea mulţi bani, Dar dac-aş avea,
O casă mare aş cumpăra, Amândoi să stăm în ea.
Îmi place! E atât de rău!
Dac-aş fi fost sculptor, Dar nu sunt,
Sau un doctor Pe o caravană...
Nu!
Nu te opri!
- Ştiu că nu e prea mult... - Mai vreau! Da!
Dar asta e tot ce pot.
Neastâmpăratule! Nu te opri!
Da! Da!
Darul meu e cântecul.
Acesta e pentru tine.
Poţi spune tuturor că-ţi aparţine.
Poate fi simplu, Dar acum că l-am scris,
Sper să nu te superi
Că pe foaie am zis
Cât de minunată este viaţa, Acum că exişti.
Pe acoperiş stăteam Şi muşchiul l-am aruncat,
Câteva dintre versurile astea M-au cam încurcat.
Dar Soarele drăguţ s-a arătat, Cât cântul l-am scris.
E pentru cei ca tine,
Care-i animă versul de vis.
Aşa că iartă-mă că uit,
Dar, după câte vezi,
De uitat tot mai uit,
De ochii-i ai albaştri sau verzi.
De fapt, să spun aş vrea,
Că ochi mai frumoşi nu par a exista.
Poţi spune tuturor că-ţi aparţine.
Poate fi simplu, Dar acum că l-am scris,
Sper să nu te superi
Că pe foaie am zis
Cât de minunată este viaţa, Acum că exişti.
Se pare că a obţinut slujba!
Nu-mi vine să cred!
Sunt îndrăgostită.
Sunt îndrăgostită de un tânăr duce frumos şi talentat.
- Duce? - Desigur, nu titlul contează.
Dar nu sunt duce.
- Nu eşti duce? - Sunt scriitor.
- Scriitor? - Da.
Nu!
Toulouse...
Nu! Doar nu eşti unul
dintre protejaţii talentaţi şi boemi ai lui Toulouse?
- Ai putea spune şi aşa. - Nu! O să-l omor!
Doamne! S-ar putea să se fi ivit o mică problemă.
- Toulouse mi-a spus să... - Dar ce e cu ducele?
- Ducele! - Ducele?
Ascunde-te! Ieşi prin spate!
Draga mea, eşti îmbrăcată decent pentru duce?
Unde ai fost?
Am... aşteptat...
Dragul meu duce, permiteţi-mi să vi-o prezint pe domnişoara Satine.
E amabil din partea domniei voastre că aţi găsit timp pentru o vizită.
Plăcerea, mă tem, draga mea, că este doar de partea mea.
Vă las, veveriţelor, să vă cunoaşteţi mai bine.
Poate că sărutarea mâinii e politicoasă...
Dar diamantele sunt cele mai bune prietene ale unei fete.
După cât efort ai depus în seara asta pe scenă,
ai nevoie de un pic de înviorare, draga mea.
Nu!
Nu vă place priveliştea?
Încântătoare!
Am chef să dansez.
- Mi-ar plăcea o cupă de şampanie. - Nu!
- E puţin cam ciudat. - Ce anume?
Sentimentul ăsta lăuntric.
Nu sunt una dintre acele fete care să se poată ascunde uşor.
N-am prea mulţi bani, dar dacă aş avea,
mi-aş cumpăra o casă mare, unde am putea sta amândoi.
Sper să nu te superi,
Că pe hârtie am scris,
Cât de minunată este viaţa,
Acum că exişti.
E foarte frumos.
E din "Spectaculos, spectaculos".
Dintr-o dată, acum, că eşti aici, am înţeles ce înseamnă aceste vorbe.
Cât de minunată e viaţa, acum că exişti.
Serios, draga mea?
Duce! Nu te juca cu sentimentele mele!
Trebuia să ştii ce efect ai asupra femeilor.
Să facem dragoste!
Vrei să faci dragoste, nu?
Ştiam că simţim la fel!
Duce!
Ieşi sau o să te omoare!
Ai dreptate, ar trebui să aşteptăm până în seara premierei.
Să aşteptăm?!
Puterea ta mă sperie...
- Ar trebui să pleci. - Dar de-abia am venit.
Da, dar o să ne vedem în fiecare zi, în timpul repetiţiilor.
Trebuie să aşteptăm. Trebuie să aşteptăm până în seara premierei.
Ieşi!
Ai idee ce s-ar fi putut întâmpla dacă ai fi fost găsit?
Doamne, Satine!
Ia să tragem puţin cu ochiul!
Drept la ţintă!
O să o pun în pat. O să te pun în pat.
Mi-am uitat pălă...
- Mă înşeli? - Ea...
Duce...
"E cam ciudat sentimentul ăsta lăuntric... "
Minunat spus, duce. Dă-mi voie să te prezint.
- Scriitorul... - Scriitorul?!
Da. Repetam.
Şi vrei să cred că repetai în braţele altui bărbat,
în miezul nopţii, în interiorul unui elefant?
Cum merge repetiţia?
Să o luăm de la început, scumpa mea?
- Sper că pianul e acordat. - Îmi cer scuze. Am fost reţinut.
Pot să vă ofer ceva de băut?
Doamne!
Când ţi-am vorbit mai devreme, m-ai umplut de inspiraţie...
Mi-am dat seama cât avem de muncit până mâine,
aşa că i-am chemat pe toţi să facem o repetiţie de urgenţă.
Dacă repetaţi, unde e Zidler?
N-am vrut să-l deranjez pe Harold.
Dragă duce, îmi pare foarte rău.
Harold, ai venit! Ştii că facem repetiţia de urgenţă...
Repetiţie de urgenţă?
Pentru a îngloba ideile artistice ale ducelui.
Sunt sigur că Audrey va fi încântat să...
- Audrey a plecat. - Ce?
Harold, nu mai e nici un secret.
Ducele e un mare admirator al noului nostru scriitor.
De asta e aşa de nerăbdător să investească.
Să investească? Să investească!
Să investească!
Nu mă puteţi acuza că am încercat să ascund... Christian!
Ştiu deja mai multe ca tine, Zidler.
Dragul meu duce...
Ce-ar fi să mergem în biroul meu, să citim actele?
- Care e subiectul? - Subiectul?
Dacă e să investesc, trebuie să ştiu care e subiectul.
Da... E vorba despre...
Toulouse?
E vorba despre...
Despre...
E vorba despre dragoste.
- Dragoste? - Ea învinge orice obstacol.
Acţiunea se petrece în Elveţia.
- Elveţia? - În exotica Elveţie.
În India! Se petrece în India.
E vorba de o curtezană.
Cea mai frumoasă curtezană din lume.
Dar regatul ei e invadat de un maharajah rău.
Pentru a-şi salva regatul, trebuie să-l seducă pe maharajahul cel rău.
În noaptea aceea, ea confundă un cântăreţ la sitar, foarte sărac,
cu maharajahul cel rău şi, pe dată, se îndrăgosti de el.
El n-a vrut să o păcălească, dar era îmbrăcat ca un maharajah,
deoarece apărea într-o piesă.
Eu voi juca rolul cântăreţului sărac...
El va cânta precum un înger,
dar va dânsa ca un diavol.
Da, mă rog... Şi mai departe ce se întâmplă?
Cântăreţul sărac şi curtezana erau nevoiţi să-şi ascundă iubirea
faţă de maharajahul cel rău.
Sitarul cântăreţului cel sărac e vrăjit. Spune numai adevărul.
Eu voi fi sitarul vrăjit.
Eşti superbă.
Iar tu eşti hâd.
Iar tu eşti...
Iar sitarul dă totul pe faţă?
Da!
- Spune-i de cancan! - Cancanul tantric...
E o scenă spectaculoasă care surprinde
şpriţul boem violent şi vibrant reprezentat de această producţie.
- Ce vrei să spui? - Va fi un spectacol magnific.
Un spectacol opulent şi mirific, gargantuesc, pantagruelic chiar.
Va fi o încântare a simţurilor!
Va fi "Spectaculos, spectaculos".
Nici un cuvânt din graiul nostru Nu poate descrie cântul măiastru.
De mirare veţi fi uimit Şi 10% veţi scoate profit.
Trebuie să recunoaşteţi, E excelent.
Şi mai presus de toate
De un rol veţi avea parte.
Va fi frumos, chiar minunat, Publicul nu se va opri din aclamat.
Spectacolul încântător va fi, 50 de ani el nu se va opri.
Va fi frumos, chiar minunat, Publicul nu se va opri din aclamat.
Spectacolul încântător va fi, 50 de ani el nu se va opri.
- Elefanţi. -... boemi.
- indieni. -... şi curtezane.
- Acrobaţi. -... şi urşi jongleri.
- Fete exotice. -... şi înghiţitori de flăcări.
Atleţi, contorsionişti, intrigă, primejdie şi romanţă.
Reflectoare şi maşinării.
Şi tot ce poate fi realizat prin ştiinţa electricităţii.
Va fi frumos, chiar minunat, Publicul nu se va opri din aclamat.
Spectacolul încântător va fi, 50 de ani el nu se va opri.
Va fi frumos, chiar minunat, Publicul nu se va opri din aclamat.
Spectacolul încântător va fi, 50 de ani el nu se va opri.
Spectaculos, spectaculos.
Nici un cuvânt din graiul nostru
Nu poate descrie cântul măiastru.
De mirare veţi fi uimit.
Dealurile sunt însufleţite De sunetul muzicii.
Va fi frumos, chiar minunat, Publicul nu se va opri din aclamat.
Spectacolul încântător va fi, 50 de ani el nu se va opri.
Va fi frumos, chiar minunat, Publicul nu se va opri din aclamat.
Spectacolul încântător va fi, 50 de ani el nu se va opri.
Dar, dar ce se întâmpla până la sfârşit?
Curtezana şi cântăreţul Cu un plan mârşav sunt despărţiţi.
Dar la sfârşit, Ea cântecul lui îl aude.
iar dragostea lor Prea puternică se dovedeşte.
E cam ciudat Acest sentiment lăuntric.
Va fi frumos, chiar minunat, Publicul nu se va opri din aclamat.
Spectacolul încântător va fi, 50 de ani el nu se va opri.
Cântecul secret al sitarului îi va ajuta să scape de maharajah,
iar ţipetele şi protestele lui în van vor fi.
Eu voi fi maharajahul cel rău! Nu vei scăpa!
Harold, numai tu ai putea juca rolul ăsta!
Nimeni nu va încerca.
O să-i facem să râdă, O să-i facem să plângă.
- Totul va fi altcumva. - La sfârşit vă muri cineva?
Va fi frumos, chiar minunat, Publicul nu se va opri din aclamat.
Spectacolul încântător va fi, 50 de ani el nu se va opri.
În mare, îmi place.
Zidler avea un investitor,
iar boemii aveau un spectacol.
Suntem la sfârşit de veac!
Revoluţia boemă e aici!
Nu puteţi păcăli copiii revoluţiei.
Eşti o femeie frumoasă.
Îmi place sexul.
În timp ce sus vuia petrecerea, am încercat să scriu.
Dar nu mă puteam gândi decât la ea.
La cât de minunată e viaţa.
Se gândea la mine?
Acum, că exişti.
Duce? Nu sunt duce. Sunt scriitor.
Nu încerca să o păcălească.
E vorba despre dragostea care învinge toate obstacolele.
Noaptea îmi place,
Dar nu suport luminile-i,
Când voi începe
Din nou să trăiesc?
Într-o zi voi zbura departe,
Lăsându-le-n urmă pe toate.
Cum mă poate ajuta dragostea ta?
Oare cât voi fi iubirea ta?
De ce să-ţi trăieşti viaţa din vis în vis?
Şi te temi că va veni ziua
În care visul se va sfârşi?
Cât de minunată e viaţa,
Acum că exişti.
Într-o zi voi zbura departe,
Lăsându-le-n urmă pe toate.
De ce să-ţi trăieşti viaţa din vis în vis?
Şi să te temi că va veni ziua
În care visul se va sfârşi?
Într-o zi voi zbura departe...
Voi zbura.
... departe.
Îmi pare rău... N-am vrut...
Am văzut lumina aprinsă şi am urcat...
Ce?
Nu puteam să dorm şi am vrut să-ţi mulţumesc pentru slujbă.
Desigur.
Toulouse a avut dreptate.
Eşti...
Foarte talentat.
O să fie un spectacol minunat.
Oricum, ar fi mai bine să plec. Mâine e o zi mare pentru noi.
Stai!
Nu, te rog, stai!
Înainte, cât eram...
Când ai crezut că eram ducele, ai spus că mă iubeşti.
- Mă întrebam dacă era... - O prefăcătorie?
- Da. - Desigur.
Mi s-a părut atât de real...
Christian...
Sunt o curtezană.
Sunt plătită pentru a face bărbaţii să creadă ceea ce vor să creadă.
Da.
Ce prost sunt să cred că te poţi îndrăgosti de cineva ca mine!
Nu mă pot îndrăgosti de nimeni.
Nu te poţi îndrăgosti?
Dar ce înseamnă viaţa fără iubire? E îngrozitor!
Nu, e îngrozitor să fii vagabond.
Nu.
Dragostea e precum aerul.
Dragostea e plină de splendori. Dragostea ne poartă pe culmi...
Doar de dragoste avem nevoie!
Te rog, n-o lua de la capăt!
Doar de dragoste avem nevoie!
O fată trebuie să mănânce.
Doar de dragoste avem nevoie!
Sau va ajunge în stradă...
Doar de dragoste avem nevoie!
Dragostea e doar un joc.
Am fost creat să te iubesc, Ai fost creată să mă iubeşti.
Poţi să mă iubeşti Doar de o taxă mare plăteşti.
Doar o noapte. Dă-mi o singură noapte.
Nu am cum, De banii nu-i scoţi acum.
În numele iubirii... O noapte, în numele iubirii.
Nebunule!
Nu mă voi lăsa păcălită de tine.
Nu mă lăsa aşa.
Nu pot trăi fără dulcea ta iubire.
iubito, nu mă lăsa aşa.
S-ar crede că s-au scris destule cântece de iubire.
Privesc în jurul meu şi văd că nu e aşa.
Unii vor să umple lumea Cu stupide cântece de iubire.
Şi ce e rău în asta? Aş vrea să ştiu,
Pentru că o iau de la capăt.
Dragostea ne înalţă Acolo unde ne e locul.
Coboară de acolo!
Acolo unde vulturii se-avântă.
Dragostea ne face Prosteşte să ne comportăm,
La viaţă renunţăm, Ca o zi fericită să avem.
Putem fi eroi Pentru o singură zi.
Ai putea fi rău.
Nu voi fi.
O să beau tot timpul.
Ar trebui să fim îndrăgostiţi.
Nu putem face asta.
Ar trebui să fim îndrăgostiţi.
Şi acesta e un lucru bine ştiut.
Nimic nu ne va ţine împreună.
Am putea fura puţin timp.
Doar pentru o zi.
Am putea fi eroi,
Pentru totdeauna.
Am putea fi eroi,
Pentru totdeauna.
Am putea fi eroi.
Căci eu.
... o să te iubesc întotdeauna.
Nu pot.
... să nu te iubesc.
Cât de minunată este viaţa,
Acum că exişti.
O să-mi strici toate socotelile. Parcă văd...
Cât de minunată este viaţa,
Acum...
... că exişti.
Cât de minunată era viaţa, acum, că exista Satine.
Dar ducele voia mult mai mult decât se aştepta Zidler.
Transformarea localului Moulin Rouge într-un teatru va costa mult, Zidler.
În schimb, voi pretinde un contract care să o lege pe Satine de mine.
Normal, am nevoie de nişte asigurări.
Cer actele de proprietate ale localului Moulin Rouge.
Dragul meu duce, eu...
Să nu crezi că sunt naiv, Zidler. Voi ţine actele de la Moulin Rouge.
Dacă se vor face şmecherii, servitorul meu Warner
se va ocupa de ele în singurul limbaj pe care voi măscăricii îl pricepeţi.
Satine va fi a mea.
Nu sunt gelos...
Dar nu-mi place ca alţii să pună mâna pe ceea ce îmi aparţine!
Înţeleg perfect, duce.
Perfect. Acum, că avem o înţelegere,
ai tot ce îţi trebuie să transformi iubitul tău Moulin Rouge...
... într-un teatru!
Vreau să iau cina cu Satine, diseară.
Vom crea prima operă modernă din lume,
în totalitate electrică şi boemă, plină de cânt şi dans,
într-o atmosferă spectaculoasă.
Spectacolul trebuie să continue!
Da, spectacolul trebuia să continue.
Dar Satine nu avea să ajungă la cină în seara aceea sau în următoarea.
Nebun de gelozie, maharajahul cel rău a forţat-o pe curtezană
să-l facă să creadă pe cântăreţ că nu îl iubeşte.
Da!
"Îţi mulţumesc că m-ai vindecat de ridicolă obsesie a iubirii",
spuse cântăreţul sărman,
aruncând banii la picioarele ei şi părăsind regatul pentru totdeauna.
Nu!
Genial!
Dar viaţa fără iubire e oribilă.
- Da, dar cântăreţul la sitar... - Stai!
- Cu sitarul lui magic... - Stai! Ăsta e rolul meu!
Christian! Ăsta e rolul meu!
Să nu îndrăzneşti!
Sitarul magic care nu spune decât adevărul zice:
"Singurul lucru minunat pe care îl poţi învăţa"
"e să iubeşti şi să fii iubit."
Ce spui de un picnic, scumpa mea?
Dar avem atâtea de făcut... Avem atâta de lucrat...
Dacă tânărul scriitor poate căra o pătură şi un coş,
nu văd de ce nu aţi putea lucra şi în prezenţa mea.
Toulouse, adică sitarul vrăjit va cădea din cer...
Da, ştiu... Nu-mi spune!
"Singurul lucru minunat pe care..."
Tot asta faceţi, scumpa mea?
Stăpâne...
Fă un legământ.
Scumpul meu duce, sunt atâtea replici de învăţat...
Trebuie să le tot repet.
A fost aproape prea uşor pentru scriitor şi pentru actriţa principală
să inventeze motive credibile pentru a-l evită pe duce.
Domnişoară Satine, încă nu am terminat de scris scena cea nouă.
Cea cu "îndrăgostiţii se vor întâlni în umila casă a cântăreţului".
Mă întrebam dacă am putea lucra împreună în seara asta...
Dar, draga mea, am pregătit o cină superbă în turnul gotic.
Nu e important.
- Putem lucra şi mâine la ea. - Cum îndrăzneşti?
Nu poate aştepta până mâine.
"Îndrăgostiţii se vor întâlni în umila casă a cântăreţului"
e cea mai importantă scenă.
Vom lucra la ea în seara asta, până voi fi complet satisfăcută.
- Dar, draga mea... - Dragă duce, scuză-mă...
Îmi pare rău.
Bravo!
Mâine dimineaţa vom începe să lucrăm la actul al doilea:
"Îndrăgostiţii sunt descoperiţi".
Zidler!
Dragul meu duce...
Am aranjat totul pentru cina din turnul gotic.
N-ai decât să o mănânci tu, Zidler!
- Afecţiunea ei păleşte. - Imposibil!
Înţeleg cât de importantă e munca pentru ea.
Dar e tot timpul cu scriitoraşul ăla blestemat.
Dacă nu o văd în seara asta, plec!
Nu! Dragul meu duce...
- Insist ca Satine să fie liberă. - Bine.
Atunci, la ceasurile opt ale serii.
- O să vii diseară? - Da.
- La ce oră? - La opt.
- Promiţi? - Da.
Ţi-ai pierdut minţile?
Ducele are actele de la Moulin Rouge. Cheltuieşte o avere pe tine.
Ţi-a dat o cabină minunată.
Vrea să te facă vedetă. Iar tu te joci cu scriitoraşul...
- Harold, nu fi ridi... - V-am văzut împreună!
Nu e nimic serios...
E doar o nebunie.
Nu e nimic...
Nebunia va lua sfârşit.
Du-te la băiat. Spune-i că s-a terminat!
Ducele te aşteaptă în turn, la ceasurile opt ale serii.
Dac-aş muri în clipa asta,
Nici măcar n-aş simţi.
Pentru că n-am cunoscut desăvârşirea
De a fi aici,
Învăluită în căldura ta,
iubindu-ţi fiece răsuflare.
De ce să-ţi trăieşti viaţa
Din vis în vis?
Şi să te temi că va veni ziua În care visul se va sfârşi?
De unde era să ştiu, în acele ultime zile fatale
că o forţă mai întunecată decât gelozia
şi mai puternică decât iubirea
începuse să pună stăpânire pe Satine.
Unde e?
Credeţi că va fi bună de ceva în seara asta?
Cel mai devreme, poate, mâine dimineaţă.
Ducele pleacă!
Se spovedeşte!
Se spovedeşte? Mă crezi tâmpit, Zidler?
A simţit dintr-o dată nevoia să meargă la preot
spre a-şi mărturisi păcatele.
Ce?
A vrut să fie iertată pentru viaţa pe care a dus-o.
Ea priveşte noaptea asta ca pe noaptea nunţii.
- Noaptea nunţii? - E ca o mireasă sfioasă.
Spune că o faci să se simtă asemeni unei fecioare...
Asemeni unei fecioare?
Ştii... care nu a mai fost atinsă niciodată.
Spune că are un sentiment lăuntric minunat,
atunci când o atingi.
Asemeni unei fecioare...
A scăpat de nebunie. A reuşit să scape.
N-a ştiut cât de pierdută era, Până ce nu te-a găsit.
Era distrusă şi terminată
Era deprimată,
Era tristă şi supărată.
Dar tu ai făcut-o să simtă,
Da, ai făcut-o să se simtă.
Strălucitoare şi proaspătă.
Asemeni unei fecioare
Care nu a mai fost atinsă niciodată.
Asemeni unei fecioare.
inimile voastre Bat la unison.
O să-ţi dea toată dragostea ei.
Teama ei va dispărea rapid.
Va păstra totul pentru tine.
E minunată.
Şi a ta e, toată.
Până la sfârşit vă fi a ta.
Pentru că tu o faci să simtă.
Da, tu o faci să simtă Că n-are nimic de ascuns.
Asemeni unei fecioare.
Care nu a mai fost atinsă niciodată.
Asemeni unei fecioare.
inimile voastre bat la unison.
Asemeni unei fecioare.
Se simte atât de bine lăuntric.
Când o atingi şi o ţii în braţe.
E minunată Şi e a mea, toată.
Mă face să mă simt puternic Şi neînfricat,
Acum dragostea ei s-a revărsat.
Da, dragostea ei s-a revărsat,
Am fost speriat.
Asemeni unei fecioare.
Care nu a mai fost atinsă niciodată.
Asemeni unei fecioare.
inimile voastre bat la unison.
- Asemeni unei fecioare. - Fecioare.
Se simte atât de bine lăuntric.
Când o atingi şi o ţii în braţe.
Asemeni unei fecioare.
Genialele minciuni ale lui Harold Zidler
au evitat încă o dată dezastrul.
Dar nici o minciună, oricât de genială, n-o putea salva pe Satine.
Domnule Zidler,
domnişoara Satine e pe moarte. Are ftizie.
Vrăbiuţa mea e pe moarte?
Nu trebuie să afle, Marie. Spectacolul trebuie să continue.
Cântăreţul fără nici un sfânt a aşteptat toată noaptea.
Şi acum, pentru prima oară, a simţit durerea geloziei.
Unde ai fost aseară?
Ţi-am spus. Mi-a fost rău.
Nu trebuie să mă minţi.
Trebuie să ne despărţim.
A aflat toată lumea. Ştie şi Harold.
Mai devreme sau mai târziu va afla şi ducele.
În seara premierei va trebui să mă culc cu ducele.
Iar gelozia o să te înnebunească.
- Christian! - Atunci, o să scriu un cântec.
Şi o să-l introducem în spectacol. Şi oricât de rău ar fi
şi orice s-ar întâmpla, de câte ori o să-l auzi sau când o să-l cânţi
sau o să-l fredonezi, vei şti ce înseamnă,
că ne iubim... Nu voi fi gelos.
Nu merge aşa, Christian. Trebuie să ne despărţim.
Nici prin cap nu mi-a trecut
Că pot avea astfel de simţăminte
Că pân-atunci cerul nu l-am văzut.
Voiam să mă pierd
În sărutul tău...
În noua scenă, cântăreţul scrie un cântec secret,
pentru că iubita lui să ştie că oricât de greu ar fi,
ei se iubesc.
Putem începe de la replica ta, Satine.
Să începem de la...
Trebuie să fim atenţi.
Nu te teme. Ne vom vedea de iubirea noastră sub nasul maharajahului.
Anotimpurile se pot schimba.
iarna în primăvară.
Sincer, prietene, asta e imposibil.
Dar te iubesc.
Până la sfârşitul vieţii.
Fie ce-o fi,
Vină ce-o veni,
Te voi iubi
Până voi muri.
Dintr-o dată, Lumea părea un loc perfect.
Broscuţa mea!
Dintr-o dată totul se mişcă graţios
Dintr-o dată viaţa Nu pare fără rost.
Totul se învârte în jurul tău
Şi nici un munte nu e prea înalt.
Cu tine voi sta, să te iubesc
Chiar de nori de furtună se adună
Sau dacă stelele se ciocnesc.
- Eu te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Pân' la sfârşitul sfârşitului.
Fie ce-o fi,
Vină ce-o veni,
Te voi iubi.
Sitarul vrăjit va cădea de pe acoperiş şi va spune:
"Singurul lucru minunat pe care-l poţi învăţa"
"e să iubeşti şi să fii iubit."
Sfârşitul ăsta e o prostie. De ce ar iubi curtezana un scriitor sărăntoc?
Am vrut să spun un cântăreţ sărăntoc...
Fie ce-o fi,
Te voi iubi.
Vină ce-o veni,
Te voi iubi.
Fie ce-o fi.
Te voi iubi
Până voi muri.
Nu-mi place sfârşitul ăsta.
Nu-ţi place sfârşitul, dragul meu duce?
De ce ar alege curtezana un cântăreţ în locul maharajahului,
care îi va oferi o viaţă lipsită de griji?
Asta e dragostea adevărată.
Cântăreţul îşi va fi satisfăcut poftele şi o va părăsi pe curtezană.
Sugerez ca la sfârşit curtezana să-l aleagă pe maharajah.
Dar, îmi pare rău...
Îmi pare rău, dar acest final nu susţine idealurile boeme:
adevărul, frumuseţea, libertatea...
Puţin îmi pasă de dogmele voastre ridicole!
De ce nu-l alege curtezana pe maharajah?
Pentru că nu te iubeşte!
Pe el...
Pentru că nu-l iubeşte pe el.
Înţeleg.
Monsieur Zidler!
Sfârşitul va fi rescris. Curtezana îl va alege pe maharajah.
Şi va dispărea cântecul secret al îndrăgostiţilor.
Repetiţia se va face mâine dimineaţă, pentru a fi gata la premieră, seara.
Dragul meu duce, e imposibil.
Harold!
Bietul duce e tratat îngrozitor!
Scriitorii ăştia îşi lăsă imaginaţia să o ia razna.
Ce ar fi să luăm cina împreună?
Şi, după aceea,
o să-i spunem domnului Zidler cum ai prefera să se încheie povestea.
Mulţumesc, Elizabeth.
Nu vreau să te culci cu el.
Ar putea să distrugă totul.
E pentru noi. Ai promis.
Mi-ai promis că nu o să fii gelos.
Va fi bine. Da, va fi.
- Mă aşteaptă. - Nu!
Fie ce-o fi.
Fie ce-o fi!
S-a dus în turn să ne salveze pe noi.
Iar noi nu puteam decât să aşteptăm.
Dragul meu duce...
Sper că nu te-am făcut să aştepţi.
Nu te teme, Shakespeare, o să ai sfârşitu' pe care ţi-l doreşti,
după ce ducele o să obţie ce vrea.
Nini, nu!
Ia-ţi mâinile de pe mine!
Să nu te îndrăgosteşti de o femeie care se vinde.
Întotdeauna se termină prost!
Băiatul ăsta are o obsesie ridicolă pentru mine.
I-am permis să viseze, pentru că e talentat.
Avem nevoie de el numai până mâine seară.
Avem un dans...
... în casele pierzaniei din Buenos Aires.
El spune povestea
unei prostituate
şi a unui bărbat
care se îndrăgosteşte
de ea.
Mai întâi...
... apare dorinţa.
Apoi, pasiunea.
Apoi, bănuiala!
Gelozia! Furia! Trădarea!
Când dragostea e pentru cel care dă mai mult,
nu poate exista încredere. Iar fără încredere nu există iubire.
Gelozia, da, gelozia...
Te va scoate din minţi...
Roxanne!
Nu trebuie să aprinzi felinarul roşu,
Nu trebuie să hoinăreşti pe străzi După bani.
Nu-ţi pasă dacă e rău sau bine.
Roxanne!
Nu trebuie să porţi rochia asta În seara asta...
Roxanne!
Nu trebuie să-ţi vinzi corpul în noaptea asta.
Ochii lui te privesc drept în faţă,
Mâna lui stă peste mâna ta.
Buzele lui îţi dezmiardă pielea.
E mai mult decât pot suporta.
Roxanne!
De ce-mi plânge inima?
Roxanne!
Nu mă pot opune acestui sentiment.
Eşti liberă să mă părăseşti,
Dar nu mă decepţiona.
Să mă crezi îmi doresc,
Să ştii că te iubesc.
După acest spectacol, nu vei mai fi o dansatoare de cancan,
ci o actriţă. Te voi face celebră.
Acceptă-l ca pe un dar din partea maharajahului pentru curtezana lui.
Iar finalul...
Zidler n-are decât să-şi păstreze finalul de basm.
Roxanne!
De ce-mi plânge inima?
Nu mă pot opune acestui sentiment.
Eşti liberă să mă părăseşti,
Dar nu mă decepţiona.
Să mă crezi îmi doresc,
Să ştii că te iubesc.
Fie ce-o fi,
Eu te voi iubi,
Până când.
... voi muri.
Nu!
Nu?
Înţeleg.
E vorba de milogul ăla de cântăreţ.
- Dragul meu duce... - Linişte!
M-ai făcut să cred că mă iubeşti!
De ce-mi plânge inima?
Nu mă pot opune acestui sentiment.
N-am putut.
N-am putut s-o fac.
Te-am văzut, m-am simţit altfel şi nu m-am putut preface.
Iar ducele a văzut.
A văzut şi...
Christian, te iubesc.
E în ordine.
N-am putut s-o fac. N-am vrut să mă mai prefac.
N-am vrut să mint.
Iar el ştie.
Nu-i nimic. Nu trebuie să te mai prefaci.
- O să plecăm diseară. - Să plecăm?
Şi ce facem cu spectacolul?
Puţin îmi pasă de spectacol.
Ne avem unul pe celălalt şi asta e tot ce contează.
Da, atâta timp cât ne avem unul pe celălalt.
Ne avem unul pe celălalt.
Chocolat, du-o pe domnişoara Satine în cabină şi adu-i tot ce-i trebuie.
Nu trebuie să te vadă nimeni. Înţelegi?
Da.
Draga mea, du-te să te îmbraci, iar eu voi aştepta.
E băiatul!
El a vrăjit-o cu vorbe. O vreau înapoi.
Zidler, găseşte-o!
Spune-i că spectacolul se va termina aşa cum vreau eu,
iar ea va veni cu mine după ce va cădea cortina
sau voi pune ca băiatul să fie ucis.
Ucis?
Ucis!
Scuză-mă că te deranjez, îngeraşule.
Îţi pierzi timpul, Harold.
Păpuşo, nu înţelegi.
Ducele o să-l omoare pe Christian.
Ce? Nu se poate!
Ducele e nebun de gelozie!
Dacă nu faceţi finalul cum vrea el şi dacă nu te culci cu el mâine seară,
ducele îl va omorî pe Christian.
Nu ne poate speria!
E un om puternic. Ştii că poate face asta.
- Ce faci? - Nu mai am nevoie de tine!
Toată viaţa m-ai făcut să cred
că merit numai cât ar plăti cineva pentru mine.
Dar Christian mă iubeşte. Mă iubeşte, Harold.
Mă iubeşte şi asta merită tot.
Vom pleca departe de tine, de duce şi de Moulin Rouge!
Adio, Harold.
Eşti pe moarte, Satine.
Eşti pe moarte.
- Asta e altă şmecherie, Harold? - Nu, iubirea mea.
Ne-a spus doctorul.
Marie?
Sunt pe moarte...
Am fost nesăbuită să cred.
Că totul se va termina azi,
Da, că se va termina totul.
... azi.
Alungă-l pe Christian de aici. Numai tu îl poţi salva.
- O să lupte pentru mine. - Da.
Doar dacă nu o să creadă că nu îl iubeşti.
Ce?
Eşti o actriţă minunată, Satine.
Fă-l să creadă că nu-l iubeşti.
Nu!
Foloseşte-ţi talentul pentru a-l salva. Fă-l să sufere.
Fă-l să sufere ca să-l salvezi. Nu există altă cale.
Spectacolul trebuie să continue, Satine.
Noi suntem creaturi ale lumii de jos.
Nu ne putem permite să iubim.
Astăzi este acea zi
În care visul
se sfârşeşte.
Un alt erou, o altă inutilă crimă
În spatele cortinei, în pantomimă.
La nesfârşit.
Ştie cineva pentru ce trăim?
Orice s-ar întâmpla,
Lăsăm totul în voia sorţii.
O altă inimă ce doare,
O altă iubire ce moare,
La nesfârşit.
Ştie cineva pentru ce trăim?
Spectacolul trebuie să continue!
Zorii pe scenă se ivesc.
Ea e destinul ce am să-l întâlnesc.
Spectacolul trebuie să continue!
inima-mi zdrobită este,
Machiaju-mi se topeşte,
Dar zâmbetul îmi dăinuieşte.
Spectacolul trebuie să continue!
Eu voi străluci, Dar pentru asta voi munci.
Trebuie să am voinţa
Să duc mai departe.
... spectacolul.
Spectacolul trebuie să continue!
Ce s-a întâmplat?
Rămân cu ducele.
După ce am plecat de la tine, a venit ducele şi mi-a oferit totul.
Tot ce am visat vreodată.
A pus o singură condiţie: să nu te mai văd niciodată.
- Îmi pare rău. - Ce tot spui?
- Ştiai cum sunt. - Şi ce am spus aseară?
Nu înţelegi. Diferenţa dintre noi e că tu poţi pleca oricând.
Dar asta e casa mea.
Moulin Rouge e casa mea.
Nu.
Trebuie să fie altceva. Nu poate fi adevărat...
S-a întâmplat ceva. Spune-mi ce e.
Spune-mi ce s-a întâmplat. Spune-mi adevărul!
Adevărul?
Adevărul e că sunt o curtezană hindusă
care l-a ales pe maharajah.
Aşa se termină povestea în mod normal.
Gelozia l-a scos din minţi!
Satine!
Lucrurile nu sunt întotdeauna ceea ce par a fi.
Lucrurile sunt exact ceea ce par a fi.
Christian, poate că ţi se pare că sunt un pitic beat,
ai cărui prieteni sunt peştii şi fetele de la bordeluri.
Dar mă pricep la artă şi la iubire,
pentru că pentru ele trăiesc cu fiecare fibră.
Te iubeşte. Ştiu sigur asta. Ştiu că te iubeşte.
Pleacă, Toulouse! Lasă-mă în pace.
Pleacă.
Pleacă!
Am vrut să ignor ce mi-a spus Toulouse,
dar mă umpluse de îndoială
şi nu mă puteam asigura decât într-un singur mod.
Trebuia să ştiu.
Aşa că m-am întors la Moulin Rouge
pentru ultima oară.
E a mea!
Eu spun numai adevărul.
Un sărut pe mână.
Diamantele, cele mai bune prietene.
Un sărut mare.
Diamantele, cele mai bune prietene.
Bărbaţii vorbesc. Fetele îmbătrânesc.
Şi toţi ne pierdem farmecul cândva.
Diamantele sunt.
... cele mai bune prietene ale unei fete.
E a mea!
Ştiu că îl mai iubeşte. Trebuie să existe un motiv.
Un motiv ar fi ducele, iar altul...
Deci eşti de acord că e ceva în neregulă. Dar ce?
Îmi ridic sabia de ceremonie
şi-mi invit supuşii să sărbătorească alături de noi.
Ce joc magnific!
E cam mult pentru mine. La, iubito! Aşa.
Băiatul e aici.
I-am spus lui Satine că dacă se apropie de ea va fi ucis.
Va fi ucis foarte curând.
Va fi ucis. Asta e!
De asta l-a îndepărtat. Ca să-l salveze.
Asta e.
Christian!
Doamne, ce sus sunt!
Am venit să-mi achit nota de plată.
N-ar trebui să fii aici, Christian.
Pleacă!
Ucis, ucis...
Trebuie să-l previn!
M-ai făcut să cred că mă iubeşti.
De ce să nu te plătesc?
Te rog, pleacă!
Gelozia l-a făcut pe cântăreţ să se ascundă.
Dacă tot ţi-ai făcut treaba aşa de bine...
De ce să nu te plătesc, aşa cum o face toată lumea?
Nu, Christian! Nu are rost! Pleacă!
O să-l omoare!
Dar eu am descoperit că...
Îi vine rândul!
Pleacă!
Dacă nu m-ai iubit, de ce să nu te plătesc?
Să se deschidă porţile palatului!
Christian!
Lasă-mă să te plătesc!
Spune-mi că nu a fost adevărat!
Spune-mi că nu mă iubeşti!
Nu mă las eu păcălit!
Deşi şi-a dat jos barba şi s-a deghizat,
ochii nu mă înşală!
El e! Acelaşi cântăreţ sărăntoc!
Înnebunit de gelozie!
Doamne, nu!
Femeia asta e a ta acum!
Mi-am plătit târfa.
Nu-ţi datorez nimic.
Iar tu nu reprezinţi nimic pentru mine.
Îţi mulţumesc că m-ai vindecat de ridicolă obsesie a iubirii.
Nu-mi amintesc replica mea!
Cântăreţul nu te iubeşte.
Vezi? Pleacă din regat.
Dovlecelule, aşa e cel mai bine.
Ştii asta. Spectacolul trebuie să continue.
Mireasa mea, e momentul să-ţi ridici vocea spre cer
şi să-ţi spui jurămintele.
Mi-am amintit!
Singurul lucru minunat pe care-l poţi învăţa
e să iubeşti
şi să fii iubit
până la sfârşitul zilelor.
Nici prin cap nu mi-a trecut
Că pot avea astfel de simţăminte
Că pân-atunci cerul nu l-am văzut.
Voiam să mă pierd
În sărutul tău...
Te iubesc pe zi ce trece,
Din ce în ce mai mult.
Ascultă-mi inima.
O auzi cântând?
Întoarce-te la mine
Şi iartă totul.
Anotimpurile se pot schimba,
iarna în primăvară.
Te voi iubi
Până la sfârşitul vieţii.
Fie ce-o fi,
Vină ce-o veni,
Fie ce-o fi,
Vină ce-o veni,
Te voi iubi
Până voi muri.
Fie ce-o fi,
Vină ce-o veni,
Te voi iubi,
Până voi muri.
Christian, are o armă!
Vor să te omoare!
Taci!
- Uite! Are o armă! - Gărzi! Puneţi mâna pe el!
Trăiască viaţa boemă!
Orice ai spune,
Spectacolul se va sfârşi Aşa cum vrem noi.
Spectacolul trebuie să continue!
Pentru libertate,
Frumuseţe
Adevăr
Şi iubire!
Voi zbura departe!
Acesta e cântecul tău!
Nu-i poţi păcăli pe copiii revoluţiei!
Te voi iubi.
Fie ce-o fi.
Da, te voi iubi.
Vină ce-o veni.
Te voi iubi
Până voi muri.
La o parte!
Pregătiţi-vă să fiţi chemaţi la rampă.
Dansatorii la locurile lor!
Satine?
Satine! Ce s-a întâmplat?
Spune-mi ce s-a întâmplat!
Doamne!
Să aducă cineva ajutoare!
Nu ridicaţi cortina! Aduceţi doctorul!
Îmi pare rău, Christian.
Sunt pe moarte.
Îmi pare rău...
O să te faci bine.
Ştiu că o să te faci bine.
Mi-e frig.
Ţine-mă în braţe.
Te iubesc.
Trebuie să-ţi vezi de viaţa ta, Christian.
Nu pot trăi fără tine.
Ai atâta de dăruit...
Să spui povestea noastră, Christian.
Nu.
Promite-mi!
Astfel voi fi mereu cu tine.
A fost odată un băiat,
Cam straniu, e drept, Dar tare încântător.
Zilele s-au transformat în săptămâni,
iar săptămânile în luni.
Şi apoi, într-o zi, nu foarte diferită de altele,
m-am aşezat la maşina mea de scris şi am scris povestea noastră.
O poveste despre anumite vremuri,
o poveste despre un loc,
o poveste despre oameni,
dar, mai presus de toate, o poveste despre dragoste.
Despre o dragoste care va dăinui veşnic.
Sfârşit
Singurul lucru minunat
Pe care îl poţi învăţa
E să iubeşti.
Şi să fii iubit!
SubRip by okota_99 Sync. by XRAiN
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/t2zq Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari