OpenSubtitles.org AP stops working soon, but not for VIP members -> osdb.link/vip
DOMNUL MĂMICĂ
Iubitule, trezeşte-te! Ai dormit bine?
Eu? Mai bine ca oricând. Am dormit buştean.
- Bun, fiindcă ţi-am pregătit duşul. - Mulţumesc.
'Neaţa!
- 'Neaţa, Alex! - 'Neaţa! Bună, mami!
- Ai dormit bine? - Da. Îl trezesc pe Kenny.
Bine, dar nu te atinge de păturica lui!
Traficul e intens, dar sunt o mulţime de maşini frumoase.
Ridicaţi geamul, lăsaţi-vă pe spate
şi bucuraţi-vă de muzica acestei dimineţi...
- Alex! - Nu!
Fir-ar să fie!
Bună, scumpo!
Bună, scumpo! Ce mai faci? Ai dormit bine?
Mergem la tati?
Bună dimineaţa, copii! Ce mai faceţi?
Bună, Megan! Grozav, un camion!
La ce ne uităm, Kenny?
Roboţi. Mulţumesc.
Mersi, scumpo. Gluma zilei.
- Ce e mai mult verde decât lung? - Crocodilul.
- Bine. Văd că mă cunosc. - Toţi te cunoaştem, iubitule.
Ei sunt. Trebuie să plec.
Pa! Mulţumesc. Nu schimba nimic! Lasă faţa asta exact aşa!
Nu vreau să fie spălată până vin acasă, fiindcă arată grozav.
Sună-mă mai târziu!
Frate...
- Care e recordul la lipsă de somn? - Cred că Lindbergh îl are.
Cred că l-am bătut azi-noapte. Ai auzit ceva, Jinx?
- Dacă auzeam, nu vă spuneam? - Nu neapărat.
Aşa e. Nu i-ai spus lui Lou, până n-a pus şi el bani de benzină.
Vă spun eu, e foarte simplu.
Dacă nu vinzi maşini, nu plăteşti salariile.
Liniştiţi-vă, îmi place să împart banii de benzină la patru.
Salut, Butler!
- Ce mai faci. Jeff? - Te distrezi?
Îmi place să vin aici şi să văd cum ceva ajunge de la proiectare,
la linia de asamblare.
- Da şi nouă ne place. - Da, foarte mult.
Ce-i, băieţi? Păreţi cam abătuţi. Vă îngrijorează echipa Lions?
Sunt leneşi. Nu vă temeţi, e presezon.
Nu ne îngrijorează Lions, ci cozile.
- Amin. - Cozile?
Da, cozile la şomaj, la ajutorul social, la cantina săracilor.
Cozile! Da...
Am fost aseară cu soţia mea la cinema, la "Rocky".
Filmul ăsta îmi aminteşte de situaţia de la slujbă.
- Care "Rocky" era? - I sau ÎI? Sau III?
- Cred că I. Nu ştiu. - Cu cine boxă?
- Avea creastă? Ca Mister T.? - Nu ştiu, nu-mi amintesc.
Ideea e că încasează o bătaie serioasă.
Se sprijină în corzi, cu arcada spartă...
- Managerul lui e mort sau viu? - Lăsaţi-i încolo pe Rocky!
Ideea e că, dacă eşti la pământ, nu eşti neapărat terminat.
Adică... Trebuie să rezişti.
Nu ştiu...
Jack Butler să se prezinte la biroul personalului.
Trebuie să plec. Ne mai vedem.
- Ţine-te tare! - Da! Fii Rocky!
Ai grijă la stânga lui!
- O să-l doboare! - Crezi?
N-a văzut "Rocky".
Larry!
Eşti nebun? Ce te-a apucat?
De ce nu mi-ai zis azi-dimineaţă că sunt concediat?
Nu puteam spune nimic până nu era oficial!
Staţi o clipă!
Jinx, ai făcut-o!
I-ai concediat pe oamenii ăştia. După tot ce au făcut pentru noi!
Jack...
Nu mă lua pe mine cu "Jack"! După tot sprijinul...
- Ţi-au fost devotaţi! - Şi tu eşti concediat.
Acum mă concediezi pe mine? Sunt concediat?
Ticălosule! Te omor! Cum îndrăzneşti să mă concediezi?!
Nu te concediez. Eşti în concediu fără plată.
Te rog, rigla mea de calcul e plină de sânge!
Te speli pe mâini, Jinx.
O să apară ceva. Sunteţi nişte ingineri grozavi.
Sunteţi prea buni ca să nu găsiţi ceva.
Unde să-mi găsesc ceva, Jinx? La Nagasaki? În Valea Ruhrului?
N-o să plecaţi cu mâna goală.
O să primiţi tot pachetul de disponibilizare şi profitul.
Am şi o surpriză.
Rambursarea totală a banilor pe benzină pe luna asta.
- Grozav! Mai vreau un singur lucru. - Ce?
- Pensie de invaliditate! - Nu!
Hai, Larry, păstrează-ţi simţul umorului. E crucial.
Stai! Jinx, rezistă! Larry, linişteşte-te! Larry, ia Valium!
- Jack? Păstrăm legătura. - Da, Larry.
- Eşti bine? - Da.
Bine. Nu uita ce-a zis Jinx! "Păstrează-ţi simţul umorului!"
- Aşa-i. "E crucial." - Te iubesc, Jack!
Alex, Kenny, grăbiţi-vă! Aşa, treaptă cu treaptă.
Bine, băieţi. Arătaţi foarte bine.
Tati ştie că a fost concediat?
Da, dar n-o să pomenim de asta. Vrem ca tati să se simtă bine.
- Ai auzit? - Vine. Zâmbiţi larg!
Bună, tati!
Bună! Arătaţi bine.
Mergeţi cu toţii la vreo întâlnire?
- Am auzit că ai fost concediat. - Trimis în şomaj tehnic, ai uitat?
Tehnic vorbind, în concediu fără plată.
- Nu eşti boschetar, nu, tati? - Nu, dar sunt pe cale de a fi.
- Vrei păturica mea? - Da, dar mai bine vreau un pupic.
Să ne aşezăm la masă. Am pregătit o cină specială.
- Ce avem? - Pui KFC.
Nu ne putem permite!
Să ne bucurăm de el! S-ar putea să fie ultimul.
Ştiu că pare o nebunie, dar mă simt grozav.
Nu ştiu de ce, dar mă simt grozav.
Fiindcă o să mă pot ocupa de casă, aşa cum am vrut.
- Şi avem şi ceva bani. - Da, pentru o vreme.
Stai aşa! Crezi că n-o să-mi găsesc altă slujbă?
Nu te teme. Am început deja să-mi caut.
Ce-ai zice dacă am început şi eu?
Ce ai început?
Să-mi caut o slujbă. Am doi ani de experienţă în publicitate.
Am studii superioare. Pot să-mi caut de lucru.
Stai puţin! Mi-a scăpat ceva? Eşti căutată la telefon întruna?
Nu, Jack, dar...
Crezi că o să-ţi găseşti de lucru înaintea mea?
Jack, nu e o întrecere.
E o idee bună. Ne luăm la întrecere. O să fie nostim!
Pariez o sută de dolari contra unu că nu-ţi găseşti o slujbă înaintea mea.
- Hai, păpuşă, dă-mi un dolar! - N-am un dolar.
- Vrei să pariezi, dar n-ai un dolar. - Nu vreau să pariez.
Parcă cineva a spus că vrea să parieze. Îi chem pe copii!
- Nu pariez. Nu cred în pariuri. - Acum o să pariezi.
Alex, Kenny, veniţi puţin! Să ştii că şi asta e din compensaţia mea.
Grăbiţi-vă! O să ne distrăm. Fac un pariu cu mama.
Tati face pariu cu mami pe o sută de dolari contră un dolar al ei
că ea n-o să-şi găsească de lucru înaintea mea. Kenny, ţine tu banii!
- Îi ţin eu. Banii îi sucesc minţile. - Bună idee.
- Nu e sănătos. - Poate că nu, dar e distractiv.
- Tati, putem paria şi noi? - Sigur.
Ia banii, Caroline!
Jack, nu vreau banii.
Ai câştigat. Pariul e pariu.
Jack, nu fac pariuri şi nu vreau banii tăi.
- Nu eşti cam aspru cu tine însuţi? - Nu, deloc!
Ai depus cereri la toate uzinele auto, de la Toyota, la Schwinn.
O să primeşti un post curând.
O să întârzii. E prima zi şi vreau să fac impresie bună. Cum arăt?
Grozav. O să faci o impresie extraordinară.
Vrei să mai parcurgem o dată lista?
Nu. Bine, hai!
Când Kenny începe să vorbească la micul dejun,
înseamnă că a terminat.
Alex trebuie să fie la şcoală la 07:30. Îl iei la unu fix.
Când Megan începe să-şi frece urechile, e ora de nani.
N-o lăsa să doarmă decât până la 11:30,
altfel, nu mai doarme după-amiaza, adică la 13:30.
Stai, o să-şi frece iar urechile?
Nu, doar dimineaţă. Şi n-o lăsa cu scutecul ud!
Kenny o să aibă grijă singur de el, nu-i aşa?
Ţine-l ocupat! Dă-i jucăriile şi cartea de colorat!
Cred că Alex o să fie de ajutor, nu, scumpule? Pa, dulceaţă!
Linişteşte-te, o să fie bine. E o nimica toată.
Ne descurcăm. Nu-i aşa, copii?
O să-mi fie dor de voi.
Luaţi-I uşor pe taţi, că e începător.
- Pa, mami! - Pa, iubire!
Mami? E o junglă afară.
- Foarte nostim, Jack. - Ce-i? Nu ştiu de unde a scos-o.
M-am răzgândit. Iau banii. Poate îmi trebuie pentru prânz.
De fapt, multora le-ar plăcea să stea cu copiii lor.
Ai unul în faţa ta!
- Sunt un bărbat foarte sensibil. - Aşa este.
Hai la mine!
Arată-le lor!
Mulţumesc pentru împrumut.
- "Păţi, dl trecut de ea. - De ce anume? Am ajuns la timp.
Tati, nu e bine. Mami nu face aşa.
O facem în felul meu. Ce-i asta? E o nebunie.
- De ce claxonează toţi? - Fiindcă nu e bine cum faci.
Nu mai spune! Ştiu eu cum să fac.
- Bună, Jack! Sunt Annette. - Bună!
- Nu e bine aşa. - Ai văzut?
Asta le spun tuturor mamelor noi.
Intri pe la sud, ieşi pe la nord. Şi invers când iei copiii.
Aşa, nu trebuie să treacă printre maşini ca să ajungă la şcoală.
Acum mişcă-te şi nu uita! Pe la sud ca să-i laşi, pe la nord ca să-i iei.
Da. E un sistem bun.
Pe la sud ca să-i laşi, idiotule!
Sunt foarte încântată să lucrez din nou, mai ales aici, cu Ron.
- Ron? Cine e Ron? - Ron Richardson.
Aici, la agenţia Richardson-Frankel, toţi îi spun "d-l Richardson".
- Mi-a cerut să-i spun "Ron". - Când asta? În ce context?
În contextul interviului pe care l-am dat la masa de prânz.
Masa de prânz?
Înainte să intrăm, lasă-mă să-ţi dau un sfat.
Ţine-ţi gura, cască urechile şi poate o să înveţi ceva.
Vreţi să terminaţi?
Ron, tu ce părere ai?
Mulţumesc.
Tatăl meu a înfiinţat această agenţie pe baza produsului Schooner Tuna.
E piatra de temelie a întregii noastre activităţi.
Deci cred că cineva ar trebui să găsească o cale
de a vinde ton cât mai repede.
Avem oameni pentru asta.
Scuze. Obişnuinţa.
Uraţi-i cu toţii bun-venit ui Caroline Butler!
Bună, Caroline!
Fiindcă probabil eşti singura care a dormit ca lumea azi-noapte,
poate că ai o percepţie proaspătă.
Îţi spune ceva vreuna dintre schiţele astea?
Nu sunt îndreptăţită să judec. E prima mea zi şi...
- Ai mâncat vreodată ton? - Da.
Atunci eşti îndreptăţită.
Bine, hai să ne uităm!
Asta-i foarte bună. E o sirenă? Original.
- "Yum Yum Tuna Bits". Simpatic. - Lasă vrăjelile!
Bine.
Chiar vrei să fiu sinceră cu tine, Ron?
Nu, minte-l! Îi place.
Sincer, niciuna din astea nu mi-ar spune nimic.
Asta-i bună! E grozav!
Zău, Ron, n-ar deosebi un ton de o cutie de cereale.
Bine că nu facem reclamă la cereale!
Când aţi fost ultima oară într-un supermarket?
O casnică model!
Bună dimineaţa, cumpărători!
Azi avem reduceri. La raionul de legume avem...
- Kenny, unde sunt ouăle? - Acolo, tata.
Am prioritate.
Da, scuze. Poftim. Ca să nu ajungem la proces.
Defectule!
- Irv, curată la raionul patru! - Raionul patru, s-a înţeles.
- Irv, la legume şi fructe! - Îmi cer scuze. N-am vrut.
Kenny, ţi-am spus să nu atingi grepfruturile!
- Următorul! - Un sfert de kilogram de şuncă.
Fiartă, prăjită, afumată, sărată, dulce, prosciutto sau de Westfalia?
Bine, lăsaţi. Daţi-mi doar un sfert de salam.
Italian, cuşer, de porc, de vită, Cotto?
Luaţi parizer, domnule!
Ştiţi ce? Daţi-mi un sfert de brânză.
Americană, cu mucegai, topită, de vaci,
gouda, edam, provolone, romano, şvaiţer?
Avem toate sortimentele de cheddar.
Puteţi să repetaţi sortimentele de şuncă?
Staţi aici! Mă întorc.
Un sfert de salam, un sfert de şvaiţer,
un sfert de şuncă de Virginia, două ţeline. Cred că-s la reduceri.
Nu contează.
Să verific. Irv, absorbantele Kolex sunt la reduceri?
- Nu contează, Irv, scuze. Lasă! - Da, 19 cenţi reducere.
Mulţumesc, Irv.
Bine, Ken...
Copilul meu!
- Tu cine eşti? - Steven. Mama!
- Ken! - Mama!
- Mănâncă spaghetele astea!
Irv, spaghete la raionul nouă!
Spaghete la raionul nouă, am înţeles!
Kenny!
Facem schimb. Copilul meu pentru al tău.
Mulţumesc. Eu n-am copii!
Mi-aţi văzut fetiţa?
- Da, e adorabilă. - S-a pierdut!
Ai lăsat un copil în căruciorul de cumpărături?
- Irv, copil pierdut! - Alertă de copil pierdut!
Uite-o!
Uite-ţi tăticul!
- E a ta, iar eu sunt Joan. - Mulţumesc.
Caroline mi-a spus că o să vii. Pot să-ţi dau o mână de ajutor?
Poţi să mi le dai pe amândouă. Habar n-am ce să fac.
Irv, curăţenie la raionul şapte!
Irv, n-am fost la raionul şapte! Zău!
- Nu-i prea uşor, nu? - Mie-mi spui?!
Poate fi chiar cea mai grea meserie din lume.
Te cocoşează, te înnebuneşte şi îţi face sânii să se lase.
Nu te ruşina să ceri ajutor.
Să înveţi să fii mamă poate fi foarte greu.
Şi te pot ajuta cu bonele, cu cumpărăturile, cu meniurile
sau fie şi numai stând de vorbă.
Uite numărul meu de telefon!
Mulţumesc. Scuze, ce scrie dedesubt?
Oricând.
Kenny, ce faci?!
- E căsătorit! - Am fost şi noi cândva.
- Unde sunteţi? - Sus!
- Bună! A venit mami. - Bună, mami!
Cum a fost?
Cumplit.
Abia ajunsesem şi m-am trezit într-o şedinţă
unde toţi ţipau unul la altul şi apoi la mine.
Şi e o secretară care mă urăşte fără motiv.
- Vrei să-i trag un şut? - Da, tata!
Singurul care s-a purtat civilizat cu mine a fost Ron.
- Ron? - Da, ştii, d-l Richardson.
Mi-a cerut părerea şi, când i-am spus sincer ce cred,
i-a plăcut ce am zis.
Ron şi echipa lui merg mâine cu avionul să viziteze fabrica
şi m-a invitat şi pe mine.
Nu e de necrezut pentru prima zi de serviciu?
Nu-mi vine să cred. Vouă vă vine?
- Nu-mi vine să cred. - Nu-mi vine să cred!
Nu ne vine să credem, iubito. Suntem uluiţi.
- Mie nu-mi vine să cred asta. - N-am vrut să-şi ude picioarele.
- Cred că a murit cineva. - De ce?
E o limuzină în faţă.
N-ai spus nimic de vreo limuzină aseară.
Ron a spus că-mi trimite o maşină, dar n-a zis că e o limuzină.
Spune-i că vin imediat!
Salut, Ron...
La naiba!
Bună, micuţule!
Ce-ar fi să dai fuga să-i spui lui mami că a venit d-l Richardson?
Nu mişca! N-am voie să las străini în casă.
Salut! Eşti probabil Ron Richardson.
- Eu sunt Jack Butler. Îmi pare bine. - Îmi pare bine.
Am zis că-mi pare bine.
O aştept pe Caroline.
- Doar ştii cum sunt femeile, Ron. - Da, îmi place să cred că da.
- Vrei o bere? - E şapte dimineaţa.
Whisky?
Nu în timpul programului. Scuze, amice.
Nu-i nimic. Vino să-ţi arăt ce fac!
Profit de timpul liber ca să adaug o aripă întreagă.
O să dărâm pereţii ăştia şi o să refac reţeaua electrică.
- O faci de 220? - Da, 220, 221, cum o fi.
Pari un meşter foarte iscusit.
Îmi place să fac puţin din toate. Scriu poezii, pictez, sculptez şi...
Caroline, ce elegantă eşti!
Mulţumesc. Îmi pare rău că te-am făcut să aştepţi.
Deloc. Am stat puţin de vorbă cu soţul tău...
- Jack. - Jack.
Da, e un tip grozav.
- Ar trebui să mergem. - Bine.
- Jack, mi-a făcut plăcere. - Ron.
- Frumoasă ţinuta, iubitule. - Mulţumesc.
Dacă suni şi nu mă găseşti, sunt la sală sau la clubul de tir!
Ce-ai zice să-ţi aranjez puţin mustaţa, Ron?
Da, Humphries e dificil, probabil cel mai dur client pe care îl avem.
Dar cred că ai două atuuri. Primul, experienţa ta de casnică.
Eşti proaspăt ieşită din tranşeele consumerismului şi...
Mulţumesc.
Şi al doilea, ai o...
Să zicem că eşti o femeie foarte atrăgătoare.
Mulţumesc. Şi îţi mulţumeşte şi soţul meu.
Mă bucur că l-ai adus în discute pe... cum îl cheamă?
- Jack. - Jack.
Ce vrei să spui?
O să avem mult de lucru şi s-ar putea să ajungi târziu acasă.
Dacă e vreo problemă, aş vrea să-mi spui acum.
N-o să fie. Jack mă sprijină în toate privinţele.
Ca femeie, în carieră sau în calitate de cadru executiv.
Dacă suntem de acord că eşti cadru executiv,
poţi să nu-mi mai tai friptura.
Scuze.
Cred că nu mai încape nimic.
Ba sigur că da. Mai putem băga ceva.
Când tatăl tău era în armată, nava mergea ca unsă.
Nu erau nave în armată.
Bagă rufele înăuntru!
- Tati, putem pregăti prânzul? - Sigur. Numai ton să nu fie.
Se adăuga.
Stai aşa!
De ce să mă complic?
Cred că am pus tot ce trebuie.
- Butler? - Salut!
- Ai necazuri cu televizorul? - Nu ştiu.
- Soţia ta zice că da. - Atunci aşa o fi. Intră!
- Vin imediat. - Iau 45 de dolari pe oră!
Megan, mă scoţi din minţi! Mă înnebuneşti.
Te iubesc, dar mă înnebuneşti. Stai cuminte!
Kenny, du-te şi stai cu sora ta! Jucaţi-vă! Uitaţi-vă la televizor!
- Vrei chili? - Nu, mulţumesc.
- Unde ţine mama aspiratorul? - Vrei să zici "Fălci"?
- Mama numeşte aspiratorul "Fălci"? - Da.
- Unde e? - Acolo.
Fălci"?!
- Dezinsecţia! - Nu te aud!
Dezinsecţia!
- Ce?! - Dezinsecţia!
- Du-te la uşa din faţă! - Bine.
Intră!
Salut! Am venit să reglez supapa boilerului.
Bine, din partea mea.
- Salut! S-a întâmplat ceva? - Nu. Totul e bine.
Tata, ajutor!
Tata!
Tata, păturica mea!
Fugi, Kenny! Fugi!
Eşti nebun? Îi dai bebeluşului chili?!
Unde ţine mama scutecele de rezervă?
Laşilor!
Sfinte Sisoe!
Îmi pare rău că am întârziat atât.
Mă bucur că cineva a avut o zi bună.
Ia loc! Te chem când te poate primi.
- Ce zici de vinete la cuptor? - Nu ştiu.
Soţiei tale îi plac fructele de mare?
Da, dar se umple de miros bucătăria şi trec ore în şir până scapi de el.
Nu. Ce zici de ceva simplu?
Am făcut un hamburger Wellington nemaipomenit.
Grozav! Dă-mi şi mie reţeta!
Începi cu 500 de grame de carne slabă tocată.
O rumeneşti în unt...
Scuzaţi-mă. Se poate folosi margarina în loc de unt?
- Untul e opţiunea mea personală. - Da, dar untul se poate arde.
Higgins, tu urmezi.
Nu vrei să intri tu? Eu intru după aceea.
Erai înaintea mea.
Nu-i nimic. N-am unde să mă duc
şi oricum nu e de lucru în oraşul ăsta.
Bine, Butler, intră tu!
- Vreau şi eu reţeta când ies. - Sigur.
Scurgi grăsimea în exces.
- Te-ai supărat, nu? - Nu. Doar că nu vreau să fiu aici.
Jack, nu pot să nu merg. Te rog, fă-o pentru mine!
Ştii la câte asemenea petreceri am fost pentru tine? O mulţime.
- Stăm zece minute. Atât! - Zece minute?
Maximum 15.
Bine, dar dacă se lungeşte, recurgem la bătrâna mătuşă Emily.
Bine, mătuşa Emily.
Ce casă!
Probabil e ipotecată de tot.
Nu. A construit-o străbunicul lui, comandorul Richardson.
Deci e de căpătat.
Mulţumesc.
Cred că eşti tare mândru de mica noastră Caroline.
Suntem foarte mândri de ea. Şi copiii, la fel.
Suntem foarte mândri de ea.
A fost avansată pe merit, Jack.
Am uitat să-ţi spun. Nu-i mare scofală.
Doamnelor şi domnilor;
bine aţi venit la olimpiada anuală a firmei Richardson-Frankel!
Butler, tu eşti sportiv. Contam pe tine să participi.
- Soţii sunt admişi. - Nu ştiu...
Zău aşa, nimeni n-o ia în serios. E doar de distracţie.
Ron, în mod normal, aş fi acceptat,
dar trebuie să mergem s-o vedem pe mătuşa lui Caroline, Emily.
- E pe moarte. - E moartă.
Mai stai puţin şi poţi să te uiţi împreună cu celelalte soţii.
Scuze, familii.
Băieţi, aduceţi-mi din maşina treningul, tenişii şi ce mai e!
Bine, mai stau pe aici.
O să avem concurentă serioasă anul ăsta. Butler e un sportiv autentic.
Asta ne mai lipsea!
Stai cuminte, Butler, că n-o să câştigi nimic.
De ce? E chiar aşa de bun?
E patronul. E competiţia lui. Te-ai prins?
- Da, dar nu lucrez pentru el. - Nu, dar soţia ta lucrează.
- Ce face? - Câştigă.
- Ai pierdut deliberat, nu? - Te-ai descurcat bine, tata.
Mulţumesc.
- Îţi rămân datoare, Jack. - Să mergem!
- Sigur poţi să-l duci? - Da.
Am câştigat!
Kevin, te rog, mai sărută-mă o dată...
Ştii la ce o să ducă asta, nu?
Da. Vreau să ducă la asta. Vreau să mă simt iarăşi vie.
Nu-mi vine să cred că lumea chiar se uită la asta.
Deci nu sunt tatăl copilului?
Asta da, consolare.
Cine-i vinovatul?
N-ai vrea să ştii.
Lasă-mă să ghicesc... Probabil defunctul domn Cashman.
Greşit, Vic! Greşit! Nikki nici nu te iubeşte.
Hai, Vic, deschide ochii, amice! O face cu prietenul tău, Kevin.
Cu Kevin Bancroft?!
Exact. Vezi că o să dea vina pe tine.
M-ai aruncat în braţele lui.
I-ai spus că poate să mă ducă la San Francisco,
doar că el m-a dus întâi în pat şi tu eşti de vină.
Nu ţi-am spus?! Ştiam eu.
Trezeşte-te, Vic! A îngropat deja un soţ!
Crezi că o să fac totul public, ca să afle toţi?
Sau ca să afle copilul ulterior?
Atunci, divorţăm amiabil. Nu ne înţelegem. E suficient.
Nu, Nikki, nu vreau. M-am gândit...
- Tata? - Da?
E rece şi brânza nu s-a topit.
Bine, plângăciosule.
Îmi pasă de copilul ăsta
şi o să am grijă să-i fie bine!
Poftim.
Nu te interesează decât copilul. E mai important decât Caroline?
Exact. E sânge din sângele meu.
- Kevin, eşti un prost. - Aşa-i, Nikki, sunt un prost!
Tati, păturica mea s-a rupt!
Ken, poate că e timpul să scăpăm de păturică.
Nu!
Bine, bine! Dă-o încoace, să văd ce-i cu ea.
Orice tată ajută, dacă îşi doreşte copilul.
E mai mult decât orgoliu, Nikki.
Poftim, e ca nouă.
V-aş fi recunoscător dacă v-aţi potoli,
fiindcă Nikki o să primească rezultatele analizei de sânge azi.
Trebuie să mai faci copii cu Caroline!
- E copilul lui Kevin? - Nu suntem siguri.
Kevin e un nemernic!
- Da, dar pune mâna pe toate fetele. - Sigură pus mâna şi pe Nikki.
Mama mea nu-l iubeşte pe tatăl meu dar am reuşit să trăim împreună.
Aşa că poţi să uiţi de anulare sau de divorţ, fiindcă n-o s-o fac.
Bună, Joan, ce mai faci? Sigur e Kevin.
Cum să fie Victor? Şi-a făcut vasectomie.
N-a reuşit? Glumeşti?!
Stai o clipă! Kenny, dă-mi sabia aia!
Tati!
Pun un cupon de 25 de cenţi pentru cereale.
Şi plusez cu unul de carne de porc cu fasole şi cu unul de Ovaltine.
Iau cuponul tău de 25 cenţi pentru cereale
şi plusez cu unul de doi dolari pentru Tender Vittles.
Eu am terminat. Ies.
Jack, de ce-mi dai gunoaiele astea? Am ieşit.
E mult mai fain decât bridge-ul, Jack. Îţi mulţumesc că te-ai gândit.
Fetelor!
- Joci cărţi sau mesteci gumă? - Mestec gumă.
- Se încing spiritele! - Zău aşa!
Bine. Iau cuponul tău de Tender Vittles
şi plusez cu unul de 50 cenţi de Yoplait,
unul de doi dolari la Domino Pizza
şi unul pentru Sun Pure Frozen Entree.
Asta-i poker serios.
A încercat vreuna dintre voi Sun Pure Frozen Entree?
- Nici câinele meu nu le-ar mânca. - Mie îmi plac. Zău!
Te egalez cu unul de 25 de cenţi New and Improved Ban Roll
şi două de 50 cenţi Triple-ply Hefty Bag. Ce ai?
Merge la cacealma!
Astea-s bune?
Ai două perechi. Ai destul.
- Bună, copii! - Bună, mama!
Bună, Caroline.! Ai adus pizza?
- Nu vă ridicaţi! - S-a făcut aşa de târziu?
Tocmai terminăm, Caroline.
Nu fi absurdă! Nu vă ridicaţi. Am mult de lucru, aşa că mă duc sus.
- Am face bine să plecăm. Hai! - E 19:30!
- Mai jucăm mâine, nu? - Da, sigur.
- Vă e foame? Luaţi pizza cu voi! - Nu, mulţumesc.
Joan, să nu-ţi uiţi cupoanele! Scuză-mă, Jack.
- Hai, Joan! - Trebuia să aşteptăm să...
Cred că am dat de belea.
Serviciul la cameră, doamnă.
Mulţumesc, dar Ron m-a pus să fac prezentarea asta la ton
şi am rămas rău în urmă.
Trebuie să mănânci ceva.
Dacă voiam, Jack,
coborâm şi mâncăm ceva cu tine şi cu prietenele tale.
- Bine, hai să discutăm! - Ce să discutăm, Jack?
Asta. "Casa e vraişte, Jack. Copiii sunt vraişte, Jack."
"Tu eşti vraişte, Jack."
Mi-a scăpat ceva? Vrei să vorbim de barbă?
Barba e în stadiul de tranziţie. Când o să crească, o să arăt grozav!
O să arăt ca actorul ăla, cum îl cheamă?
- Orson-Wells? - Nu.
Orson...
M-am prins. Glume cu graşi, nu? Chiar că-i amuzant.
Da, am pus câteva kilograme. Ei şi? Hai, ce mai e?
Vrei să vorbim de cămaşa asta, Jack?
O porţi în casă de două săptămâni. Ar putea sta în picioare singură.
De ce n-o expui la muzeul curăţătoriilor chimice?
Fiindcă e comodă!
Jack, uită-te la tine! Te-ai declarat învins.
Creierul meu e fleaşcă.
Am ţipat azi la Kenny, fiindcă a colorat în afara conturului.
Eu şi Megan am început să ne uităm la aceleaşi seriale şi îmi plac.
O iau razna.
Ştiu ce vrei să spui. Am fost şi eu aşa.
Dacă erai nefericită, de ce n-ai spus?
Fiindcă nu eram nefericită!
Poate că eram derutată şi frustrată, dar ştiam că e important ce fac,
fiindcă e ceva să creşti nişte oameni cum trebuie.
Şi ce m-a ajutat a fost mândria.
Eram mândră de casa asta, de copiii mei şi de faptul că sunt d-na Butler.
Unde te duci?
Jos, să dorm pe canapeaua cea mare, dacă încap pe uşă.
Mândreşte-te cu asta, grăsanule!
- Da? - Victor, sunt Nikki.
Bună, Nikki!
- Eşti bine, iubito? - Da, sunt bine.
Alo?
Bună, Joan! Ce mai faci? Nu, las-o moartă. A fost cu zile în urmă.
Ba nu, a fost foarte nepoliticos din partea noastră.
Caroline avea tot dreptul să se supere.
- Nu mai vorbim şi nici altceva. - Vin acum.
- Am venit cât de repede am putut. - Văd!
Arăţi grozav, Jack.
Da?
Cum ţi se pare cămaşa asta?
Să-ţi zic ce părere am despre flanel...
Mă excită.
Joan, ţi se pare că sunt gras
sau supraponderal?
Îmi place bărbaţii cu ceva carne pe oase.
Deci două.
Ce zici de barbă?
- Caroline n-o suportă. - Ştiu.
Dumnezeule!
Jack!
Jack...
Cum ai putut?
Şi tu, Joan? Eşti prietena mea!
E mult prea bărbat ca să fie lăsat singur, Caroline.
Serios?
Te rog, Caroline, nu-i decât un sărut!
- Sunt convinsă. - Şi copiii? Sunt afară.
M-am gândit şi la ei. N-o să audă nimic.
Împuşcă-mă! Ai dreptate. Dumnezeu ştie că-s vinovat. O merit.
Spune-mi, Jack, care-i cauza? Plictiseală? Monotonia?
Zilele care trec, una la fel ca alta?
Singurătatea? Le ştiu, Jack. Le-am cunoscut vreme de opt ani.
- Nu crezi că ştiu? - Ia-ţi rămas-bun, scumpule!
Ce? La naiba!
Îmi plăcea cămaşa asta!
Nu te-ai putut abţine, nu, Jack?
Venisem să te chem înapoi.
Sfinte Sisoe!
Ce calibru avea pistolul? 38?
38, 39, ce s-a nimerit.
Adio, iubitule!
- Ghinion, Jeff. - Jack!
Corect!
Jack! Sunt Jack...
TÂNĂR ŞI NELINIŞTIT
Nu pot, Joan. Nu-mi poţi face asta.
Ce să-ţi fac? E ora de poker. Fetele întârzie puţin.
- Azi nu jucăm. Partida e anulată. - De ce?
Fiindcă e un deces în familie. Îţi explic eu mai târziu.
Opreşte-te!
Intră acolo şi aspiră în camera copiilor!
Trei! Patru! Depărtaţi, apropiaţi! Sus, jos!
Iau pauză!
Pe la sud îi laşi, pe la nord îi iei.
Data viitoare, s-o faci cum trebuie. Mişcă-te!
Sus, maimuţelor! În picioare cu toţii!
Vreau să vă prezentaţi la masă la 07:00.
- Mişcaţi-vă, maimuţelor! - Bine, tata.
Hai, iubito! Sus şi la masă!
Caroline, scularea!
Bine. Vin imediat.
Baftă!
Ascultă, campionule...
Trebuie să discutăm ca între bărbaţi despre păturica ta.
Arată rău, amice.
O clipă...
Ascultă-mă! Ştiu că voi, ăştia mici, începeţi cu păturicile
şi vi se par grozave.
Şi aşa şi sunt. Sunt grozave.
Dar, în scurt timp, păturica nu mai e de ajuns.
Ieşi în lume, încercând să faci rost o pătură electrică
sau de o cuvertură
şi te trezeşti că nu mai poţi fără pături, Ken.
E grav.
- Dă-mi păturica! - Nu.
- Kenny, hai! - Nu.
Bine. Atunci, dă-mi-o două zile!
Dacă nu merge, o primeşti înapoi.
Te rog?
Ai mult curaj.
Poţi să mă laşi puţin singur, te rog?
Sigur. S-a făcut.
Trebuia s-o faci.
"Mâncarea e în cuptor. Bucătarul e în pat."
"Te iubesc. Jaques"
Eşti obosită, nu?
Da, puţin.
Scuze. Cum ţi se pare mâncarea?
E foarte bună. Ai comandat mâncare chinezească?
Nu. Kenny a făcut-o.
Te descurci minunat cu copiii. Îţi sunt recunoscătoare.
Şi cu totul, sincer.
Mulţumesc. Aş vrea să te duc sus şi să-mi spui totul despre asta,
dar cred că ar dura prea mult.
- Cum a fost? - Ca şi cum ţi-ai zgâria gingiile.
- E rândul tău. - Aşa de repede?
Nu i-a luat mult lui Humphries să ne respingă toate ideile.
Pare-se că tu eşti asul din mânecă.
Sunt gata.
Te ascult. Dă-i drumul!
Acestea sunt ultimele două campanii pentru Schooner Tuna.
Întâi, aţi oferit patru pahare fiecare conservă de ton
şi, din câte îmi amintesc, aţi rămas cu 60.000 pe cap, nu?
Ce-i asta? Serialul "This Is Your Life"?
Aveţi răbdare! Apoi, aţi oferit o sută de excursii gratis în Hawaii.
Cine putea şti că o să fie un uragan în luna aceea?
Aţi rămas cu 100.000 de ghirlande de flori pe cap.
- Sper că vrei să ajungi undeva. - Bineînţeles, d-le Humphries.
Schooner Tuna e una dintre cele mai scumpe conserve de ton.
Dacă vreţi să ne învingem rivalii, trebuie să terminăm cu gratuităţile.
Cu tot respectul, d-le Humphries, gospodinele au nevoie de ajutor,
nu de stratageme.
Arătaţi-le că vă pasă sincer de problemele lor
şi le veţi câştiga loialitatea.
Uite ce vă propun...
"Schooner Tuna empatizează cu cei loviţi de criză economică."
"Ca să vă ajutăm, reducem preţul conservelor de ton cu 50 de cenţi."
"Când criza va lua sfârşit, vom reveni la preţul normal."
"Până atunci, râu uitaţi că suntem alături de voi!"
"Semnează Howard Humphries,"
"preşedintele Schooner Tuna, tonul cu inimă."
Ai un avion de prins. Îmi pare sincer rău, Howard.
- Ai şi de ce. - Da.
Unde naiba ai ascuns-o pe fetiţa asta?
Nu vinde doar ton, ci vinde America!
Tonul cu inimă! Îmi place compasiunea!
- E ceva american, asta e! - Asta cred şi eu!
- Asta nu e tot. - Nu e tot?!
- Da? - Da.
Caroline, felicitări! Sunt foarte impresionat!
Am venit după d-na Butler. Avionul e la opt.
Vine imediat.
De ce trebuie să pleci în California?
Fiindcă acolo facem reclamă pentru ton.
Nu poţi să pleci mâine, mami?
Nu, fiindcă toţi pleacă în seara asta şi trebuie să merg cu ei.
Dar mă întorc înainte de prima şedinţă de Cavaleri ai Mesei Rotunde.
Promit.
Pa, iubitule! Pa, scumpo!
Staţi aici! Alex şi Kenny, aveţi grijă de ea o clipă!
Vreau să vorbesc cu tine.
Ne anunţi cu două ore înainte că pleci la Los Angeles?!
Jack, n-am ce face. Am convins azi un om să bage 11 milioane de dolari
într-o idee a mea, aşa că trebuie să plec.
Şi o să mai fie şi alte Halloween-uri.
Ştiu că o să mai fie, dar mă gândesc la asta.
Peste doi ani, copiii o să fie prea mari pentru Halloween.
Serios? Tu nu pari să fii prea mare pentru el.
Bine, recunosc, îmi place Halloween-ul.
Şi mie. Voiam să mă costumez în intendentă de închisoare.
Chestia e că lui Megan i-au mai ieşit doi dinţi de lapte.
Sunt sigur că nu ştiai. Alex joacă fotbal. Ştii păturica lui Kenny?
N-o mai are. N-o mai foloseşte. S-a dus.
Dacă ai fi rămas, ţi-aş fi sugerat să te costumezi în stafie,
fiindcă şi când eşti aici de fapt nu eşti.
- Caroline, trebuie să plecăm. - Madison Avenue, calmează-te!
Bine, Jack. Ce vrei? Să nu plec? Să nu încerc? Să nu reuşesc?
Sigur că nu! Vreau să reuşeşti.
Mi-ai dat cândva nişte sfaturi bune, aşa că lasă-mă să-ţi dau şi eu acum.
E foarte uşor să uiţi ce e important, aşa că să n-o faci.
Jack, mă întorc în nicio săptămână. Putem vorbi atunci, te rog?
Hai, totul o să fie bine.
- Femeiuşca a plecat iar? - Taci, Annette!
Te rog, Megan! Tati o să-ţi cumpere o maşinuţă. Vrei o maşinuţă?
Te rog, stai pe oliţă! Ştiu, dar...
- Ken, a venit? - Cred că da, tata.
Scumpo, fă-o pentru tati, da? Te rog, Meg.
Bună!
- Cine eşti? - Ce?
- Cine eşti? - Bona ta!
- Scuză-mă. - Stai...
- Salut, Jack! Ce mai faci? - Bine.
Ce mai faceţi, copii? Îl mai ştiţi pe nenea Jinx? Au crescut, nu?
Da.
E o comisie de verificare. E doar o formalitate.
O să-ţi pună câteva întrebări.
Jack, dacă mă susţii,
cred că pot să te iau înapoi cu jumătate de normă.
Ce tot spui? N-ai zis nimic de asta la telefon.
D-le Latham, d-le Butler, puteţi intra.
După datele noastre, de când dvs şi asociaţii dvs aţi plecat,
producţia sectorului dvs a scăzut cu 23%
şi costurile au crescut cu 19%.
Puteţi explica asta?
Sunt cam derutat. Nu mai fac parte din firmă.
Nu ştiu, l-aţi putea întreba pe d-l Latham.
L-am întrebat.
Şi?
Îmi pare rău, Jack, v-am acoperit cât am putut.
Ne-ai acoperit?!
E o minciună. Nu-i adevărat.
Serios, Jack...
Larry şi Stan au recunoscut deja că i-am acoperit. Serios!
E timpul să fii şi tu onest.
Larry şi Stan ar spune tot ce vrei tu. Au nevoie de slujbele lor.
Vrei să fiu onest? Bine, o să fiu.
Şi eu am nevoie de slujba mea, dar ce se întâmplă aici nu e corect.
Dacă am fost aşa de incompetent, de ce producţia a scăzut
şi costurile au crescut după ce m-aţi concediat?
Nu ştiu ce v-a spus omul ăsta şi nici ce face cu registrele lui.
Eu sunt constructor de maşini. Fac maşini. Nu sunt contabil.
Dar vă spun ceva. Sunt foarte mândru de munca mea.
Tata?
Nu, băiete, n-ai voie să intri aici. E o şedinţă!
O clipă, Alex, vorbeşte tata.
Ştiu că acum nu e la modă să mândru de ce faci, dar eu am fost.
Îmi pasă de ce fac. M-aţi concediat din cauza asta.
Dacă îi mai vorbeşti aşa copilului meu, te pocnesc!
Lasă hârtia! Aşa!
Lăsaţi hârtia!
Reclama Schooner Tuna, dubla 24.
Acţiune!
Sunt Howard Humphries, preşedintele Schooner Tuna.
Noi toţi cei de aici... Stop!
Caroline, lipseşte factorul emoţional.
- Ce mai vrea acum, Caroline? - Stai, că mă ocup eu de asta.
Nu-l poţi controla?
- Vreau să spun... - Bine, bine.
Încă o dată! Linişte, vă rog!
Caroline, ce-ai zice să luăm cină după ce terminăm aici?
Nu cred. Sunt prea obosită.
Cum terminăm, mă duc la hotel şi fac o baie fierbinte.
- Asta-i tot ce-mi doresc. - Pare o idee minunată.
Linişte!
Reclama Schooner Tuna, dubla 25.
Dragi americani...
Azi am crezut că am fost reangajat acolo preţ de 30 de secunde.
Jack, nu te mai gândi. Cel mai important e că n-ai fost concediat.
Aşa e. Cred că e un mod bun de a privi lucrurile.
Voi urcaţi-vă în maşină, eu iau un taxi.
Ţi-am făcut cinste cu cina, nu ne poţi lăsa acum.
- Unde mă duceţi? - Urcă în maşină, te rog!
L-am prins!
Dumnezeule!
Nu sunt astronauţii misiunii spaţiale, nu?
Nu te uita acum, dar cred că se uită la tine.
Nu poţi şti niciodată pe unde a fost.
Poftim. Unde o pune? Nu-mi spune.
Doamne!
- Chris, aşteaptă-mă! - Joan!
- O să intrăm la închisoare. - Ce contează?
Fetelor, data viitoare vă sun eu. Nu vă osteniţi să mă sunaţi voi.
Serios, a fost distractiv.
Pa! Luaţi-l voi! Eu nu cred că am nevoie.
- Ce-i asta? - Telefonul dansatorului.
Annette?
Deci de asta te-ai oferit să stai cu copiii!
Ştiai unde vor să mă ducă, nu?
- Tati? - Hai să vă duc la culcare!
- Putem s-o sunăm pe mami? - Nu. E în California.
Şi eu vreau să vorbesc cu mami.
La culcare, copii! O sunăm dimineaţă.
E doar 20:30 în California.
Bună observaţie, Annette. Bine.
Nu face zgomot!
Aici e foarte bine.
- Îţi sunt foarte recunoscător. - Sunt convins.
Alo?
Care Alex?
Nu ştiu, e un bărbat.
Caroline Butler e acolo?
- E în cadă. Cine e? - Soţul ei. Tu cine naiba eşti?
- Cine era? - Greşeală.
- Ron, ce faci? - Cineva trebuie să toarne şampania.
- Ai băut zdravăn, nu-i aşa, Ron? - Eu? Da. Zdravăn.
Cred că acum o să te rog să pleci.
De ce? Astă-seară nu trebuie să te duci acasă la copii.
Ron, ieşi afară!
Am putea face o echipă grozavă, Caroline.
Serios? Ce naiba vrei să spui?
Îl părăseşti pe Jack şi te măriţi cu mine.
Şi firma se va numi "Richardson Frankel şi Richardson".
- Ce vrei să spui? Că mă iubeşti? - Pe naiba, nu! Dar clientul, da!
Bine, Ron. Te avertizez oficial. Ieşi afară!
- Eşti adorabilă când te înfurii! - Ro, ieşi afară!
Nu glumesc... Nu face pe timida cu mine!
Te laşi greu, nu?
Nu răspunzi? A sunat de patru ori în ultima oră.
- Vrei să răspund? - Da.
Bine, poftim! Alo?
Cred că nu-i nimeni.
Cred că vrei să fii singur. Da, bine. Încearcă să dormi!
Şi n-ai teamă, buzele mele sunt pecetluite.
N-o să arăţi rău cu bretonul sub şapcă.
Oribil. Nu cred că o să fiu chemat să-mi apăr onoarea.
Mă îndoiesc.
I-am promis lui Jack că nu spun nimic.
- Nu uita, e strict confidenţial. - Sigur!
Grozav, încă un adult!
- Ce s-a întâmplat? - Tati face nişte schimbări minore.
Bună, Joan! Trebăluiesc şi eu prin casă. Kenny, n-o vopsi pe sora ta!
Butler, ia ghici!
- Ai făcut o criză de nervi aseară. - Da.
Trebuia să mă suni.
- Butler! - Da!
- Cred că am descoperit problema. - Care e?
- Pantoful ăsta. - Copiii ăştia!
Doris, ea e o prietenă a mea, Joan.
- Reparaţii TV. - Bună!
Bucătăria e curată. Bună, Joan!
O să verific subsolul de gândaci. Sper să nu găsesc niciunul.
Sunt murdar şi transpirat. Mă duc sus să fac un duş.
Bea ceva, ştii unde-s sticlele. Sau uită-te la televizor, cum vrei.
Jack, îmi place cum ai făcut în dormitor.
Fir-ar să fie!
Mulţumesc. E uimitor ce poţi face cu un card Sears.
E din colecţia Safari.
Ai o problemă.
A. E o femeie atrăgătoare.
B. Te vrea, Jack, te vrea rău.
C. Nici nu vreau să mă gândesc la C.
D. Kenny o să spună.
Alex nu, dar Kenny o să spună. O să cedeze.
M. Sunt agent independent.
N. Aş putea să fac infarct în toiul partidei şi să mor.
Caroline intră şi mă vede aşa. Mor şi sunt prins.
Joan?
- Caroline! - Ce cauţi în dormitorul meu?
- E dormitorul meu, nu-i aşa? - Da.
- Şi ce cauţi aici? - E prea devreme pentru un pahar?
Y... De ce i-am aruncat păturica?
Z. N-o să faci nimic... fiindcă îţi iubeşti soţia.
- Joan? - Jack!
Caroline?
Acum, că am pus la punct numele, îmi spui de ce am bătut atâta drum,
ca să găsesc altă femeie în dormitorul nostru?
Cine vorbeşte!
Te sun la hotel, răspunde Richardson şi aud şampania susurând în fundal!
Ai auzit asta?
Ţi-aş fi recunoscător dacă m-ai lăsa în pace,
fiindcă mă străduiesc să mă calmez.
Scuză-mă, am o casă de administrat.
Jack!
- Salut, Jack! Am dat de belea. - Nu vorbesc cu tine.
Te rog! Am redus secţia la minimum şi m-au prins. Trebuie să te întorci.
Fac orice.
- Tati, mami s-a întors acasă? - Nu acum, copile! Vorbesc eu!
Te-am prevenit, Jinx!
Ce scatoalcă!
Vrei o maşină de serviciu?
Am nimerit prost. Nu mă lovi, Jack! Îmi place cum ai amenajat.
- Îţi trebuie un tub catodic nou. - Ron!
Caroline, te implor. Humphries o să se retragă dacă nu te întorci.
I-am spus ăstuia aseară de zece ori că demisionez!
- Ce a făcut? Ţi-a făcut avansuri? - Am sărit calul şi m-a pocnit.
Renunţi la slujbă?
Nu mi-a plăcut slujba asta. O să-mi găsesc alta mai bună.
- Oricum, mi-e dor de familie. - Credeam că-ţi place slujba.
Mulţumesc. Ce zici de trei zile la birou şi două acasă?
- Mulţumesc. - N-am cum să fac asta...
Jack, mă asculţi? Conducerea te vrea înapoi.
- Jack! - Mulţumesc.
Subsolul e curat. Mulţumesc.
Îmi oferă salariu întreg şi o maşină de serviciu. Ce zici?
Ce mai stai? Acceptă!
Bert, zi-i că nu mişc un deget fără Larry şi Stan.
- Nu mişcă fără Larry şi Stan. - S-a făcut!
Cine sunt Larry şi Stan?
Eşti o femeie capabilă, nu înţelegi?
Larry şi Stan...
Chiar l-ai pocnit?
Crezi că nu pot să-mi port singură de grijă?
- Te doare mâna? - Nu.
- Mi-a fost dor de tine. - Şi mie.
Dragi compatrioţi,
sunt Howard Humphries, preşedintele Schooner Tuna.
Schooner Tuna empatizează cu cei loviţi de criză economică.
Ca să vă ajutăm, reducem preţul conservelor de ton cu 50 de cenţi.
Când criza va lua sfârşit, vom reveni la preţul normal.
Până atunci, nu uitaţi că suntem alături de voi!
Schooner Tuna, tonul cu inimă!
Aţi urmărit filmul DOMNUL MĂMICĂ
Subtitrarea: www.btistudios.com
Brrip by okota_99
Do you want subtitles for any video? -=[ ai.OpenSubtitles.com ]=-