Cel mai bun loc să întâlneşti un tip, e supermarketul.
Dacă vezi un tip ţinând o listă în mână, ştii că e însurat.
Dacă e în raionul cu produse congelate, cu un coşuleţ mic, e singur.
Eu îmi fac veacul la legume-fructe. E cea mai bună şansă să dai de un tip sănătos.
Probabil că cel mai bun loc e depozitul de materiale
de construcţii sau oricare alt magazin de genul ăsta.
Te duci direct la cel mai drăguţ tip şi îi spui:
"Ştii unde aş putea să fiu "răstignită"? Adică, unde sunt cuiele?
Scuză-mă, am băut toată după-amiaza."
Aşa el va şti că eşti uşor de agăţat
... şi doi, că îţi place să bei.
Cred că cel mai bun loc de a întâlni femei ar fi seralul unde ele învaţă engleza,
pentru că sunt dintr-o ţară străină,
şi poate încă puţin dezorientate de călătorie...
şi aş părea atractiv pentru că vorbesc engleza foarte bine.
Dar în final, n-a ieşit cum am vrut.
Adică mi s-a spus să "fac paşi" în 14 limbi.
Unde întâlneşti oameni? Nu ştiu, sunt pretutindeni.
De ce, e asta o problemă?
Nu, nici pomeneală. Nu ies cu tipul ăsta.
Sună-l, salută-l. E în albumul meu.
- De ce e o femeie acolo? - E soţia lui.
Sunt divorţaţi, dar n-a vrut s-o "scoată" cu Photoshop...
... dacă nu te interesează. Sunt în Hawaii.
E în al 4-lea sezon. Ai putea fii tu în fotografie.
Aloha.
- Bine, dacă te răzgândeşti... - Şi eu am o poză...
De aia sunteţi toţi aici? Toată familia?
- Toţi aveţi câte o poză pentru mine? - Asta e o intervenţie, Sarah.
- E grozav. - O fată frumoasă ca tine nu poate renunţa.
Există viaţă după divorţ.
Ai fost însurat cu aceeaşi femeie 45 de ani, tată.
- Ce ştii tu despre divorţ? - Recunosc, destul de puţin.
Spectrul negru a două vieţi care se despart plângând.
Nu ajută, tată.
Mi-aş dori ca maică-ta să fi fost aici, odihnească-se în pace.
- Ar ştii despre ce vorbesc. - "Mai pune un ibric de ceai."
Asta ar spune. Răspunsul irlandez la orice problemă.
- Păi, a mers în majoritatea timpului. - Cine-i asta?
Habar n-am, dar dacă te interesează, îl caut pe Google.
Asta e toată mâncarea din casă, opt biscuiţi?
Şi astea ce sunt? Astea sunt banane?
- Cred că au fost odată. - O să iau una.
Cred că am uitat să fac cumpărături luna asta.
Ce-o să faci, surioară?
Pe bune, au trecut opt luni.
Ideea tatei de a renunţa, pare interesantă.
Aş putea fii mătuşa nebună care s-a mutat în pivniţă.
Puneţi un pat de fier pentru mine, o saltea de zegras...
Aş vrea un câine, dacă nu vă deranjează.
Marc, nu ai un prieten pentru Sarah?
"Un prieten pentru Sarah, " era un episod din Căsuţa din Preerie.
- Haide, tre' să ştii pe cineva! - Nu prea.
Dacă vrei o aventură, ştiu un cuplu căsătorit.
- O să-i ţinem de rezervă, bine? - Bine.
- O aventură... ce idee grozavă. - Soţul meu ca salvator...
Nu o acoperii pe a mea.
Cred că "aventurile" ar trebui puse în partea cealaltă.
Da.
Hei, Jake,
Hei, Charlie,
Divorţul e final.
Eşti un om liber.
Nu ştiu dacă ăsta e sentimentul după 4 ani...
-... femeia pe care o iubeam, m-a părăsit. - Bate palma sus...
Nici asta nu e potrivit.
- Jos? - Doar pentru că am vrut să se termine.
Oficial, eşti cel mai dificil client pe care l-am avut vreodată.
- Mersi. - I-ai lăsat Lisei totul...
Până şi judecătorul a vrut să păstreze mănuşile de box.
- Ei îi plăcea de tine. - Şi mie mi-a plăcut, pentru o judecătoare.
Nu, pe bune...
Asta e o pumă arătoasă.
Marfă de calitate. Crezi că i-ar plăcea o barcă făcută manual din teak?
Poate însoţită de lecţii private.
Toţi vor genul Tupperware...
... proiectate pe calculator, din fibră de sticlă.
Nici măcar nu seamănă a bărci...
Seamănă a bărci când sunt manevrate de tipul tău lemnos.
A fost doar o cursă şi am făcut nişte ajustări, Charlie.
- Bărcile de lemn pot câştiga, cred în asta. - Nu pot câştiga.
De aia oamenii nu le vor.
Nu pot câştiga, dar pot pierde frumos.
Şi toată experienţa e mai bună. Uită-te la asta.
Construiesc aceste bărci exact cum...
... spaniolii şi portughezii îşi construiau bărcile pentru explorări.
E o continuitate aici, Charlie,
E mai mult decât o barcă.
E o maşină a timpului.
Dacă i-ai fi dat aceeaşi atenţie şi Lisei...
-... încă aţi fi împreună. - Adevărat.
Dar ştii ceva? Dar dacă ar fi s-o fac iar, n-aş face-o...
N-aş face-o. Lisa m-a învăţat tristeţea...
... slăbiciunea umană...
şi cât de trecătoare poate fi fericirea.
- Îi voi rămâne dator toată viaţa. - Oh, vei plăti. Lunar.
Sper că nu te superi că am adus-o pe MaicaTeresa.
Glumeşti? O iubesc pe fata asta, pe Maica Teresa. Ai un prieten pentru mine?
E totul în regulă acasă?
Da. Jennifer s-a săturat de toate bârâielile familiei.
Prea multe poveşti vechi. O fac să se simtă abandonată.
Da, Kevin obişnuia să spună asta.
- Încă o spun. - Şi eu.
Pare greu acum, Sarah, ştiu...
dar ai şansa de a-ţi face o viaţă nouă.
Mersi, dar pe piaţa femeilor libere...
Orice tip ar fi norocos să te aibă. Eşti deşteaptă, amuzantă...
chiar drăguţă când nu-ţi plângi de milă.
Aşa fac? Serios?
Nu eşti tu plângăcioasa familiei. Carol e.
Eu? Eu nu mi-am plâns de milă niciodată. Sufăr în tăcere...
- Nu, aia e Christine. - Mersi, Michael.
Nu, nu...
- Sylvia Plath. - De aia oamenii...
nu mai au familii numeroase.
- Pa, te iubesc. - Pa.
- Pa, Bill. - Te iubesc, Carol.
- Ne mai vedem, tată. - Mersi... cred.
Pa, Chris, pa.
- Pe mai târziu, tată. - Pa, tati.
Pa.
Te aşteaptă cineva special, Sarah.
Ştiu eu. Cineva care merită.
Kevin n-a fost nici în cele mai bune zile...
destul de bun pentru tine, scumpo.
Acum îmi spui?
De ce nu?
Ştii că te iubesc pe tine şi pe Lisa, dar cred că ar fii mai bine să terminaţi.
Sigur nu ne-am făcut fericiţi în final.
Sau la început.
Sau la mijloc.
Nu mă înţelege greşit. Toţi vroiam să ne culcăm cu Lisa, dar să te căsătoreşti...
- Nu-i corect! - Am zis-o tare, nu?
- Ai zis-o. - Mai bine scot asta din dosar...
Nu, avocaţii fac asta. Îţi ordon să nu ţii seama de asta...
Cred că femeile au totul plănuit.
Serios, totul.
O poveste în cap. Ştii teoria mea despre asta?
Când le întâlneşti, au toată povestirea scrisă.
Dar nu ajungi s-o citeşti.
Dar dacă te abaţi de la text...
... corect? Te scot din povestire.
Eu am fost scos în actul 3.
Acum eşti în actul 4, când te duc să ţi-o tragi în fiecare noapte.
Charlie, sunt terminat, sunt bucăţele, sunt...
- E vremea să mă refac. Sunt pe bancă. - Hei. Hei.
Am ieşit din joc. Înlocuieşte-mă.
- Hei!. - Înlocuit.
Vin imediat!
- Bună! Te pot ajuta? - Un piept de pui, vă rog.
Pentru încă 75 de cenţi, poţi lua tot puiul.
2 piepţi, 2 pulpe şi o aripă.
Mersi. Nu ştiu când aş mânca atâta...
- Sunt doar 75 de cenţi în plus. - Nu e vorba de 75 de cenţi.
Nu suport să văd mâncarea aruncată...
Avem sute de reţete... Le poţi găti, congela şi...
Ascultă-mă domnule! Sunt divorţată, bine?
Mănânc singură, de obicei de-asupra chiuvetei.
Nu vreau pui prin prejur, bine?
- Bine. - Mersi.
Hei, iat-o!
- Bună dimineaţa. Ce mai faci? - Bună dimineaţa.
Te-am sunat seara trecută să văd dacă vrei să mergem la film...
... sau la bowling, sau la şamponare în grup.
Îmi pare rău, părinţii lui Eric sunt în oraş.
D-nu şi d-na Stalin. Sunt în arest la domiciliu.
- Nu sunt deja aici? - Mersi.
Nu ştiu de ce nu stau la hotel. Nimic din ceea ce fac nu-i face fericiţi.
Şi o enervează pe Eric... face ca omul de tinichea.
Trebuie să rezişti, Leo. Tu şi cu Eric sunteţi modelele mele...
- Pentru o relaţie de succes. - Mă tem pentru tine, copilă.
I s-a întâmplat cuiva ceva deosebit în weekend şi ar vrea să ne spună?
Unchiul Mike a dormit la noi...
Unchii şi mătuşile sunt foarte importante pentru noi, nu-i aşa?
Nu e unchiul meu adevărat, dar mama mă pune să-i zic aşa.
Când vine, nu pot dormi cu mami în pat, pentru că e el acolo.
Mai are cineva ceva de povestit?
Da, Austin.
Părinţii mei s-au despărţit de o vreme.
- Avem o temă, June. - Da, avem.
Mama a spus că tata e incorigibil. Asta înseamnă că îi plac femeile.
Bine.
1, 2...
Lasă-mă să încerc.
1, 2... ăsta e un pas nou. Foarte bine.
- Molly, vrei să încerci cu beţele? - Da, vino, Molly.
Foarte bine. Continuă aşa.
- Fii atent! - Nu, eu vreau să fac...
Austin!
Dumnezeule, e un torent!
Ia să-ţi văd dinţii.
- Hei, bubba. - Uite cine e aici!
Tati!
- Eşti bine? - Da, sunt bine.
I-a curs sânge din nas o vreme, dar acum e bine.
Nu trebuia să te grăbeşti aşa.
Când copilul sângerează, apar imediat. Regula casei.
- Vrei să-ţi aduni lucrurile acum? - Da.
- Atunci lasă-mă un minut cu d-na Nolan. - Bine. La revedere, d-nă Nolan.
La revedere.
Nu, nu, nu.
Deci, d-na Nolan...
- Sarah, te rog. - Şi eu sunt Bob.
De fapt, toţi îmi spun Bobby.
Am încercat să-l schimb din a treia...
Eu mereu am avut o atracţie către numele de Bobby...
de la primul meu prieten, Bobby Healy, doar că...
Ştii?
Am uitat. Mereu îţi discuţi trecutul cu părinţii sau nu-l discuţi deloc?
Mereu discut. Mai mult, găsesc că e reconfortant.
Ţi-a spus Austin ceva despre...?
- Despre şi... - Da.
Că ţi-ai luat o pauză în căsnicie şi că eşti incorigibil.
Fraza asta o ştie de la maică-sa.
- Eu n-aş spune chiar aşa, dar... - Îmi pare rău.
Dacă crezi că e ceva ce ar trebui să ştiu, să-mi spui.
- Am să-ţi spun. - Câteodată cu Austin, poţi uita...
-... pentru că pare matur. - Ştiu.
Ieri m-a întrebat despre planul meu de pensie.
Păi, îi pasă de tine. Vrea să ai siguranţa financiară.
Ştii că Austin te adoră şi înţeleg de ce.
- Mersi, Bob. - Aş prefera Bobby, totuşi.
Adică, îmi place... trecutul.
Doi tipi, după-amiaza, uitându-se la Doctor Jivago.
- E ceva foarte greşit aici. - Toate sunt aici, omule.
Durerea, suferinţa, femeia pe care o urmăreşti...
... prin viscol, pe atâtea continente.
O dragoste atât de adevărată, chiar după ce ai murit, doare.
- Asta îmi doresc. - Trebuie să mai ieşi.
- Trebuie să vezi oameni adevăraţi... - Vrei să-l mai vezi odată?
Nu, vreau să ies. Haide. Am văzut nişte anunţuri pe Internet pentru tine.
Reclame pe Internet? Vreau un anunţ gen Jivago pe Internet:
"Doctor şi poet tragic în căutări disperate...
... doreşte parteneră pentru o lungă croazieră prin Eurasia, "
Ce pariezi că va primi sute de răspunsuri?
Vom începe cu o asiatică bisexuală, căreia îi plac peştii zburători.
Fără anunţuri de pe internet.
Era pentru tine. Eu urăsc peştii zburători.
- Nu-i adevărat. - Ce zici de Sherry?
- I-am dat numărul tău şi n-a sunat. - Sherry?
Sherry are 24 de ani. Interesul ei se rezumă doar la kickboxing şi Tae Bo.
S-a culcat cu jumătate din băieţii din biroul meu.
De ce vrei să-mi faci lipeala cu ea?
S-a culcat cu jumătate din băieţii din biroul meu.
Are puţin peste 20 de ani. Îţi aminteşti depre povestirea de care îţi spuneam?
A ei n-ar fi un secret, ar fi incoerentă.
N-aş trece de copertă.
Caut ceva mai mult decât Sherry.
"Romantic incurabil, tânăr văduv, de 50 de ani...
caută doamnă căreia să-i placă afecţiunea...
să iubească câinii, copiii şi plimbările lungi cu bicicleta.
Voi avea un singur trandafir galben."
-Trebuie să-l întâlnesc pe tipul ăsta. - Unde ţi-e cămaşa cu sâni?
- Ceeee? - Cămaşa cu sâni!
- Nu-ţi face griji. Am adus câteva. - Oh, cămaşa cu sâni.
- Nu pot purta aia. - Am nişte ponturi pentru întâlnire.
Le-am luat din Sports Illustrated. Super tari.
Asta mereu a fost biblia mea în relaţiile personale.
Măcar ascultă-le.
- Sora ta s-a chinuit destul să le adune. - Bine.
"1. Menţine contactul vizual,
dar asigură-te că nu e prea intens. Nu eşti un şoim la vânătoare."
Bine că mi-ai spus. Puteam să mă uit că şoimul.
"2., bărbaţii răspund sexual când cred că femeia e excitată de ei."
Pe bune?
"Cu cât îţi place mai mult ceea ce vezi...
cu atât pupilele ţi se vor dilata pentru a prinde totul."
Măreşte-ţi pupilele.
Dumnezeule!
- Am întâlnire iar! Nu pot face asta. - E în regulă. Haide.
- Nu, va fii bine. - Va fii distractiv.
Şi dacă vrea să facă sex? Şi dacă vreau şi eu?
Nu înţelegi. A trecut mult timp, Christine. Aş putea să mă sperii.
Dacă nu mă pot controla?
Te întâlneşti într-un loc public. Cred că vei fi în siguranţă.
- Tata? - Sarah.
Draga mea fiică...
Dragă, tu umbreşti soarele.
Ce cauţi aici?
E un bun "ce mai faci", de la fiica mea favorită.
Scuză-mă, aveam o întâlnire... De ce ai galben?
- Ăla e un trandafir? - E un trandafir, ca să spun adevărul.
Dar sub alt nume...
- Şi e pentru o prietenă, nu? - Ăsta e scopul.
- Nu! - Hai, Sarah.
E cursul natural al vieţii tatălui tău de a avea o prietenă.
Simt că maică-ta îmi dă aprobarea zilnic.
Şi prietenei ar trebui să-i placă...
uşoară înflorire a afecţiunii, poate?
Aşa ar trebui, da.
Eu sunt partenera ta, tată.
Am răspuns anunţului propriului meu tată.
Nu râde! Nu e amuzant!
Arată că te-am făcut să deosebeşti diamantele de gunoaie.
Tânăr de 50 de ani, tată? Tu ai 71.
Şi când ai mers ultima dată cu bicicleta?
- Şerpuit sau în alt fel? - Cred că asta e poetic, dragă.
Aşa sunt în adâncul sufletului meu...
Şi, Sarah, draga mea...
Ce?
Mă bucur că ai început să îţi dai întâlniri, iar.
Tată, te rog! Asta e deranjant la mai multe niveluri.
- Cel puţin, dă-mi trandafirul. - Nu pot.
Mă întâlnesc cu altcineva la 4:00.
Bună. Aţi sunat la Sarah Nolan. Lăsaţi un mesaj dacă vreţi.
Sarah, sunt eu, Christine. Ridică receptorul.
Haide Sarah, deja am vorbit cu tata.
- Cine mai ştie? - Nimeni.
Carol trebuie să ştie.
De ce trebuie să ştie Carol? Nu pot afla şi eu ceva înaintea ei?
E cu tine, nu?
- Nu. - Bună, Carol.
Bună, Sarah. I-am zis lui Chris că e o ruşine că n-am ştiut dinainte...
... pentru că-l puteam chema pe unchiul Chet. Puteam să fim la dublu.
Oh, nu.
Povestea asta va fi imortalizată în istoria familiei, nu?
Spusă şi răspusă la cina de Ziua Recunoştinţei (Thanksgiving), an de an.
Oh, nu doar de Thanksgiving. Cred că e bună şi pentru Crăciun.
- Pa, fetelor. - Aşteaptă!
Spune adevărul. Pe o scală de la 1 la 10 cum ar fi tata ca partener?
Tare, super tare?
Nu fi supărată pe mine pentru asta, bine?
Ultima dată când mi-ai zis asta, mi-ai furat prietenul, pe Danny Shea.
Nu ţi l-am furat pe Danny Shea.
- Apropo, nu te-am iertat. - Opreşte-te! Săruta îngrozitor.
- Mie îmi plăcea. - Bine. Uite.
Am fost online, pretinzând că sunt tu...
şi ţi-am făcut un cont la PerfectMatch.com.
Tu pui astea la cale.
Nu poţi sta pasivă să răspunzi...
anunţurilor altora. Suntem în ofensivă.
Păi scuză-mă că sunt timidă după ultima întâlnire cu tatăl meu.
Cel puţin uită-te la profilul tău.
Asta e poza de la absolvirea liceului.
Atât am avut. Asta e poza de la nuntă.
"Voluptoasă"? Carol!
Toate femeile pretind cel puţin că sunt voluptoase.
Unele sunt "grozave înăuntru şi pe dinafară, "
cele mai multe "încrezătoare sexual, "
"Voluptoase, caută bărbat special cu care să împartă lumina stelelor.
- Trebuie să iubească câinii, " -Am pus şi asta de la mine.
Şi tot sunt supărată.
Trebuia să fac ceva bine. Ai 18 răspunsuri.
Le-ai listat, nu?
Îmi plac trei:, 11 şi 14, Christinei îi plac 2 şi 8.
Lui Michael îi plac toate. Dar tu decizi.
Ce vrei să zici cu voluptoasă? Adică sâni mari...
... sau grasă?
Şi mie îmi plac câinii.
Am simţul umorului, dar probabil că ai înţeles asta.
Yo.
Mă numesc Walter Taylor. Sunt avocat...
Nu închide. Îmi place opera. Nu mă şterge.
Deci, m-am îmbrăcat...
am coborât pe scări şi l-am văzut...
pe tata stând acolo cu un singur trandafir galben.
Şi se uita la mine...
- S-a întâmplat ceva? - Fără supărare, doar că...
Credeam că eşti mai tânără, atât.
Ai zis că marja ta e între 25 şi 45.
Cred că îmi doream mai mult 25.
23...
18. Atât e legal.
E plăcut să mai ieşi.
Mă simţeam cam trist în ultima vreme.
Ştiu, mi-a spus la telefon Lennie, că eşti un pic cam... deprimat.
- Am plâns? - Puţin.
Am fost la 17 prime întâlniri anul ăsta.
N-a urmat vreo a doua.
Una a plecat...
să-şi verifice haina şi n-a mai venit înapoi.
Una a sărit la semafor, când s-a schimbat culoarea.
Aproape am terminat salata. Ăsta e semn bun.
Nu.
Lennie.
Te rog, nu.
Te rog, Lennie, nu.
Dacă eşti fericit Bate din palme.
Haide! Dacă eşti fericit
Şi ştii... Bate din palme.
Dumnezeule!
La dracu!
Nu fii supărat. Provin dintr-o familie numeroasă.
O grămadă de veri, fraţi... Obişnuiam să facem chestii d-astea.
3 din 5.
- Oh, e în regulă. Poate mai târziu. - Haide.
- Masa dvs. e aproape gata. - Bine. Ne-am făcut pofta.
Mâncarea aici e excelentă, dar totuşi nu e ieftină.
Păi mă ofer să-mi plătesc partea.
Şi eu ce ţi-am spus?
"Fetele şerif nu plătesc., "
Frumos...
Ai arăta grozav în cătuşe.
Charlie, băiete, sunt câteva bucăţi bune aici.
- Zău? N-am văzut nici una. - Mă refeream la exponate.
- Pariez că asta costă o grămadă. - Hei, băieţi!
- Bună! - Vorbind de exponate.
- Bună, Sherry. - Bună, Charlie. Bună, Jake.
Ce mai faci? Hai de 2 ori.
- Aşa se face în Franţa. - Te distrezi?
Îmi pare rău pentru artistul care a făcut astea.
E atâta talent expus aici şi toţi ar vrea să şi-o pună.
Ştiu că şi eu.
Nu m-ai sunat, domnule. Am aşteptat şi am aşteptat...
Şi eu.
Îmi pare rău, Sherry, nu sunt încă pregătit pentru o relaţie serioasă.
Şi cu cineva atât de minunată şi frumoasă ca tine...
nu mă aştept la mai puţin.
- Tu de ce nu poţi fii aşa dulce? - Sherry!
- Hei, băieţi! - Atenţie de scurtă durată.
Eşti bolnav, ştiai?
O altă greşeală într-un şir imens.
Nu răspund anunţurilor de pe internet.
Uită-te la asta, "Voluptoasă şi senzuală. Trebuie să vă placă câinii." Minunat!
Uită-te la poză.
E atrăgătoare.
O să arate foarte bine când va creşte.
Navigăm pe site-urile porno ca de obicei...
şi sunt "bombardat" de pe PerfectMatch.com...
... care nu e locul unde aş vrea să fiu...
şi profilul fetei se tot repetă, ca un semn ceresc. Şi m-am gândit la tine.
Mulţumeşte-i reginei balului, dar nu. Încă sunt retras.
Prea târziu. Te întâlneşti cu ea la 11. Adu un câine.
Nu.
E în regulă.
Nu mai lătra!
Foloseşte cuvintele tale.
Stop, şezi.
Stop. Şezi.
Nu cred că ştie ce înseamnă "stop" sau "şezi, "
-Ce altceva mai ştii? - Bruno, concentrează-te!
Rostogoleşte-te şi fă pe mortul.
- Hei, fi atentă la asta. - E foarte impresionant.
- Eşti Sarah? - Jake.
- Da, bună. - Bună.
Nu te-am recunoscut fără pălărie şi robă.
Da.
- Da. - Da.
- Asta e chiar uimitor. - Da.
Când face pe mortul, chiar face pe mortul.
Îşi poate opri inima în loc ca un Sufi.
- Doarme pe un pat cu cuie, pentru câini? - De fapt, aşa face.
Nu simte nimic. Sau poate prea mult.
- Cred că îşi vrea recompensa acum. - Crezi?
În timp ce face pe mortul? Asta ar ruina efectul.
- Nu ştiu, e câinele tău. - Nu e. E al prietenului meu, Charlie.
- Deci, te-ai prefăcut. - Nu, deloc.
Ai zis "trebuie să iubească câinii, " nu "trebuie să deţină câini." Iubesc câinii.
Am avut unul cu fosta...
Ea era alergică, a intrat în şoc anafilactic.
Aşa că a trebuit să-l las. Pe câine.
Nu pe soţie. Glumeam.
Ai un câine frumos.
- Bună. - Da, e Maica Teresa.
Se joacă cu leproşii?
Îi consolează pe săraci? De când o ai?
Tehnic, nu-i a mea. E a fratelui meu.
Sunt şocat şi întristat.
- Şi tu te-ai prefăcut. - Suntem rude. Ea e din familie.
Chiar iubesc câinii şi ex-ul meu era alergic...
Des făcea şocuri "anafilactice".
Ai inventat asta.
- Da. - Şi eu.
Spune-mi, sunt curios de un lucru...
De ce ai scris "voluptoasă"?
Nu! N-am vrut să fiu nepoliticos.
Doar că voluptoasă, mă duce cu gândul în altă parte...
când cineva foloseşte cuvântul ăsta...
te duce prin tot spectrul.
N-am ştiut că te duce prin tot spectrul.
E unul din cuvintele folosite în anunţuri,
ca "Rubensiană" sau "greutate proporţionată pe înălţime, "
E anunţul tău. Poţi să scrii tot ce vrei...
Doar aşa, fetele scriu "atletice, " adică cu "pieptul plat." Tu nu eşti aşa.
Dar.. nu sună corect.
Uite, îmi pare rău.
Sunt cam emoţionat. Nu obişnuiesc să cunosc oamenii aşa.
Serios? Pari experimentat.
- Anunţul tău nu face dreptate. - Poate ar trebui să-l rescrii tu.
- Păi, poate că nu vreau. - De ce nu?
Pentru că poate nu vreau ca altcineva să răspundă.
Ai plănuit să spui asta azi?
- Nu, dar sună bine, nu? - Sună bine.
- E o frază bună. - Poate ar trebui s-o mai încercăm odată.
Bună, sunt Jake.
Sarah.
De ce ai dat anunţ? Nu pari aşa disperată.
De ce ai răspuns? Vorbind de disperare...
Nu, adică n-am răspuns. Un prieten a făcut-o. Mi l-a pasat mie.
Nu l-am scris eu. Sor-mea l-a scris.
E anunţul surorii tale. Câinele e al fratelui.
Ăia sunt pantofii tăi?
Ia uite cât e ceasul! Haide, dragă!
Vreau să spun că mi-ar plăcea să te cunosc.
Trebuie să duc câinele acasă şi tu nu vrei să-ţi depăşeşti "chiria".
Poate ar trebui să mai încercăm asta altădată. Ştii, fără câini.
Poţi să pariezi.
O să te sun.
Sarah, doar aşa...
eşti voluptoasă într-un mod minimal.
Nu sunt sigură că sunt pregătită pentru cină acasă la noua prietenă a tatei.
- Pare foarte încântat de ea. - Unde sunt Marc şi Jason?
Au plecat cu copiii la Magic Mountain.
Copiii nu vroiau, dar taţii s-au plâns.
Ce taţi răsfăţaţi!
Cum a fost azi? În parcul pentru plimbat câinii?
- De unde ştii de asta? - Cu cine crezi că te pui?
- Tre' să spun, eşti bună. - Hai...
- Spune-mi. - Bine.
Am avut un început mai greu, după aceea a mers totul bine.
El era puţin cam intens. Era emoţionat. Nu se putea opri să nu mă insulte.
Ştii cum sună asta.
- Nu, nu-i aşa. N-o spune. - Dar aşa e. E o oportunitate crescută.
N-am mai trecut de o oportunitate în
creştere de când mi l-ai furat pe Danny Shea,
O să-l uiţi vreodată pe Danny Shea? E probabil un infractor condamnat...
până acum, divorţat.
- Poate ar trebui să-l suni. - Carol.
Cum a rămas cu tipul întâlnit la grădiniţă? I-ai vrăjit fiul?
- Bob Connor. - Da. D-nul Incorigibil.
Ţi-am zis, nu pot. E tatăl unuia dintre elevii mei.
Da, iubita, dar nu e tatăl tău. Ăsta e un mare pas înainte.
- Bill. - Dolly.
Bună!
- Ce casă frumoasă ai, Dolly. - Mersi.
Când mi-a murit al treilea soţ, am decis să renunţ la căsoiul ăla.
Al treilea din câţi?
Şi mileurile astea?
Unde le-ai găsit?
Tot ce e în casa asta e făcut manual de Dolly.
E foarte creativă.
Mama obişnuia să ne coasă toate hainele când eram mici.
- Sarah! - Păi aşa a făcut.
Tatăl tău mi-a povestit despre mama ta, scumpo.
Trebuie că a fost o doamnă deosebită.
- A fost. - Şi trebuie că-ţi lipseşte foarte mult.
- Aşa e. - Şi mă vezi pe mine...
ca pe un fel de traficantă, cred.
Vrei să mă plec pentru asta?
Suntem în clandestinitate? Când s-a întâmplat asta?
E viaţa tatei. Nu mă bag.
Carol, te bagi în viaţa mea mereu.
Păi, tehnic, nu-i adevărat, pentru că tu nu ai o viaţă.
Se întâmplă că am o viaţă plină.
Măcar îţi verifici mesajele?
Cred că sunt câteva promiţătoare.
- Care? - Al inginerului din Oxnard.
- Ăla cu disfuncţii sexuale. - În ce fel promiţătoare?
Îl poţi trata. Chestia aia cu sora-pacient.
- Ai aranjat tu totul. - A fost curajos că a spus-o.
- Atunci, de ce nu-l suni? - De ce nu-l suni tu?
- Sună-l! Îţi dau numărul lui! - Poate o să-l sun.
- Dă-i drumul! - Bine.
Bună, d-nă Nolan,
De ce ţipaţi în "Parcul Şoaptelor"?
Uite cine e!
- Ce surpriză! - Bună, d-nă Nolan. Ce mai faceţi?
- Bună, scumpule. - Ea cine e?
- Oh, e sora mea, Carol. - Încântat de cunoştinţă.
El e Austin, elevul meu şi tatăl său, d-nul Connor Bob.
Îmi place mai mult Bobby.
Corect. Locuieşti aici?
Da, le dau celor divorţaţi recent.
Dar sunt cel mai tânăr de aici, la 40 de ani. E bine pentru moral.
- Eu şi soţia am încercat să ne despărţim. - Ştiu.
Vrei să te uiţi puţin la ea, fiule?
E fetiţa mea drăguţă sau e drăguţă?
Tată, nu-ţi face griji că mă pui într-o situaţie jenantă.
Termină, Bill, E frumoasă ca un năsturaş, totuşi.
Deci, care e treaba cu tine, Bobby? Sarah nu ne spune despre treburile ei.
Îmi dau doctoratul în istorie americană.
- Despre biografia lui Robert E. Lee. - Mereu mi-a părut rău de Lee.
A fost forţat să lupte împotriva
prietenilor şi a colegilor de la West Point.
Îmi vine să ţin doliu. Trist.
E şi amuzantă. Ştii, e un pachet complet.
Când am nevoie de bani, lucrez în construcţii.
Sună foarte masculin. Porţi şi cască?
Sarah a fost mereu cea după care veneau băieţii.
- Oh, tată. - Avea ochi numai pentru cântăreţul ăla...
Cum îl chema? Slăbănogul...
- Arăta ca o fată. - Mick Jagger.
Nu, nu, Sarah se păstra pentru David Cassidy.
Parcă tu nu!
- Carol nu se păstra pentru nimeni. - Cum?
Îmi amintesc acum. Era David Cassidy din The Pheasant Family.
Bill, Bill, dragă.
În Partridge Family. Ştii, l-am văzut anul trecut în Vegas,
Era bun. Nu s-a schimbat deloc. Acelaşi gât de broască ţestoasă.
Sarah era ca în film.
Purta mini, cizmuliţe...
şi pretindea că e Susan Dey.
- Asta e o minciună. - Cântă-ne cântecul, Sarah.
- Nu mă face să te omor, Carol. - Îţi aminteşti introducerea?
- Nu. - Haide.
Haide.
Oh, asta ţi-a spus.
- A fost o noapte grozavă. - Grozavă.
Uitasem cât de distractiv e cântatul în familie.
Pot să spun un singur lucru despre d-nul Incorigibil?
- Doar dacă îl cânţi. - E tare. Şi te place.
Nu pot. Ăsta e norocul meu. E tatăl unuia dintre elevii mei.
Are doctoratul şi e o bucăţică bună. Să nu ne lăsăm târâţi de etică.
Tehnic, încă nu şi-a luat doctoratul.
- Dar e bucăţică bună, ştii? - Ca să nu mai spun de ochii lui.
- Şi zâmbetul lui. - Nu. Asta nu e bine.
- Pot să-ţi spun o întrebare? - Nu.
Niciodată nu l-ai fi părăsit pe Kevin. Nu-i aşa?
Dacă el nu m-ar fi părăsit? Nu, nu cred.
Dar nu erai fericită.
Mă gândeam că asta era viaţa pe care o alesesem, aşa că trebuia s-o trăiesc.
Nici nu sunt sigură că merit o viaţă nouă acum.
Câteodată cred că asta a fost şansa mea şi am ratat-o.
De unde ai atitudinea asta negativă?
- Călugăriţele? - Da, ar merge.
Hai să dăm vina pe călugăriţe. Mai pot spune ceva?
Mă iubeşti, ştiu.
Da.
Adică, am fost foarte rău. Nu mi-a văzut jocul A.
De parcă n-ar fi putut vedea jocurile B şi C.
Am s-o sun iar. Am să-i cer o întâlnire.
Câinele mă zmucea, aveam soarele în ochi.
Alege pe altcineva şi ia-o de la început.
Nu. E ceva deosebit cu fata asta.
Ştii expresia: "mi-a tăiat răsuflarea"?
Adică, aşa a făcut. Am terminat cu retragerea.
Crezi că vrea să te mai vadă? Eu n-aş vrea.
Tu nu eşti drăguţ. Cum nu eşti nici o persoană drăguţă.
- Bună, June. - Bună, June.
- Hei, June.
Îmi trebuie mai multe cupe. Toţi taţii rămân la petrecere.
- Ce-i cu asta? - Habar n-am.
Fiecare Halloween e la fel.
Cred că e grozav cum se implică ei în lumea copiilor, nu?
- Da. - Da.
De ce tu şi cu Eric nu veniţi aici?
Am închiriat un film romantic. Ne vom ţine de mâini şi vom plânge.
Sună distractiv, dar nu putem.
E aniversarea noastră şi mereu o petrecem împreună.
Drăguţ.
Acum şapte ani, ne-am întâlnit acasă la părinţii mei.
Ei încercau să-i facă lipeala lui Eric cu sora mea.
Scuze că am întârziat.
Austin conduce aşa de încet.
Sper că familia mea n-a fost prea jenantă aseară.
Oh, nu, deloc. Doar că par cam implicaţi în viaţa ta.
Oh, da, da.
Mama lui Austin provine dintr-o familie numeroasă.
De aia mulţi nu vorbesc cu mine.
- Un pahar cu suc? - Sigur, dar doar unul.
- Pentru profesoarele bune. - Pentru taţii buni.
Pentru profesoarele bune care sunt şi frumoase.
Pentru taţii buni, periculos de drăguţi şi încântători.
Aşa.
Există o atracţie, Sarah. Nu o poţi nega.
- N-o fac. Încerc s-o ignor. - De ce?
Primul, pentru că Austin e elevul meu, şi...
doi, suntem în dulapul păpuşilor.
- N-am putea ieşi în lumea reală? - Nu sunt aşa bună în lumea reală.
M-am uitat într-o carte, la "întâlniri, părinţi şi profesori"
-Nu scrie nimic acolo. - Sarah.
Ne trebuie pantalonii de urgenţă. E o urgenţă.
Pantalonii de urgenţă. Hai, scumpule.
Iubito, mă cheamă Ron.
45 de ani, drăguţ, bine făcut...
... dă sau ia o bucată de pizza.
Nu, glumeam. Sunt foarte pretenţios. Sună-mă, n-o să-ţi pară rău.
Bună, Sarah, sunt Lennie.
M-am distrat de minune şi...
O să te sun.
Bună, Sarah? Sunt Jake Anderson, idiotul din parcul pentru plimbat câinii.
De fapt, totul a fost un test să văd cum te descurci...
... cu nebunii şi l-ai trecut.
Poate reuşim să ne mai vedem.
Ce zici? Mai îmi dai o şansă?
Aveam 2 spărgătoare de gheaţă...
chiar şi câteva poveşti pentru tine, anecdote, dar le-am uitat pe toate.
- Cred că din cauza rochiei. - Sora mea Carol m-a făcut s-o cumpăr.
Îmi place Carol.
- E un loc încântător. - Da.
- Mâncarea e bună? - Nu în mod particular.
Dar îmi place ambianţa.
Vin aici pentru că îi cunosc pe
proprietari, familia Parseghian, cuplul de colo...
- Vezi? Ne fac cu mine. - Vor să venim lângă ei.
Acum câţiva ani, într-un moment de claritate...
am renegat dansurile etnice, aşa că...
Hai să îi salutăm... Ce mai faci? Bună!
- Ce mai faci? - Bună.
Drăguţ, nu?
- Sarah, d-nul şi d-na Parseghian. - Bună.
- Bine ai venit, Sarah. - Mersi.
Tu de ce nu porţi o rochie ca asta?
Dacă ai arăta ca el, aş purta o rochie ca aia!
Ne vedem mai târziu. O să bem.
- Absolut. - În regulă.
- Vorbeşti armeneşte! - Puţin.
Păi, şi ce ai zis?
L-am întrebat: "Unde e casa de odihnă a tinerilor?" E tot ce îmi amintesc.
E o glumă de-a noastră.
Şi tu cu ce te ocupi, mai exact?
Nu-i de mirare că sunt singură.
Construiesc ambarcaţiuni.
Ştii, chestii d-alea făcute din lemn...
-... cu vâsle. Alea de curse. - Serios?
Da, da...
- Cumpără cineva aşa ceva? - Nu. Nu încă.
Toţi vor de alea hi-tech...
din fibră de sticlă, care nu fac turbulenţe.
Unde mai e plăcerea? Nu ştiu.
- Dar se vor vinde. - Nu conta pe mine, am rău de mare.
- În cadă. - Pe bune?
Da.
Ştii ceva? Putem să sărim peste vorbăria asta?
- Poftim? - Putem să sărim peste asta?
Ştii, cine eşti tu? Cine sunt eu?
Ce căutăm aici împreună.
Am teoria că prima dată când te întâlneşti cu cineva...
e momentul când trebuie să fii complet onest...
pentru că nu ai nimic de pierdut.
După 5, 10 ani, e mai greu.
Nu poţi spune într-o zi: "La mulţi ani! Eu aşa sunt."
Nu merge aşa.
N-o să ne mai vedem vreodată atât de clar că în momentul ăsta.
Chiar acum, în momentul ăsta, te sperii, nu?
Puţin. Da.
Dar pe de-o parte...
eşti foarte atrăgător şi interesant şi ai multă energie.
Pe de cealaltă parte, mă înspăimânţi puţin.
Bine.
Uite povestea mea. Uite ce ar trebui să ştii.
Bine.
Abia am divorţat şi am inima sfărâmată rău...
de femeia pe care o iubeam.
Dar cred că inima ţi se va reface...
Ştii? După ce ai scos tot răul din tine,
şi universul îţi lasă inima să crească,
cred că ăsta e rostul durerii şi durerea din inimă vă trece.
Trebuie să treci prin asta ca să ajungi într-un loc mai bun. Aşa văd eu lucrurile.
Ce e cu tine? De ce o femeie strălucitoare ca tine e singură?
Haide, poţi s-o faci. Îmi poţi spune adevărul,
dacă îl ştii. Ce am avea de pierdut?
După cină ne dăm mâna, ne spunem "noapte bună, " şi nu ne mai vedem niciodată.
În regulă.
Nu m-a mai iubit.
Nu ştiu ce-am făcut sau ce n-am făcut.
Pur şi simplu nu m-a mai iubit.
Nu cred că am mai spus asta cu voce tare.
Vezi? Tocmai am avut un moment de sinceritate.
Acum ne putem relaxa şi putem să mâncăm...
... şi să ne cunoaştem. Eu sunt Jake.
- Prezervativ? - Tu n-ai?
- De ce aş avea? - Pentru ocazii ca asta.
N-a existat vreo ocazie ca asta.
- N-ai adus nici unul? - N-am vrut să cobesc.
Grădiniţa asta a ta e tradiţională? De dezvoltare?
- Montessori? - Da, da. De toate. Magazin!
E un magazin pe str. 93. Ţine stânga.
- S-o iau pe autostradă? - Te rog, întoarce la stânga!
- Doar atât de repede poţi merge? - Aş putea mai repede, dar am decola.
- Condu tu. - În regulă.
Pentru cele mari îţi trebuie 5, 6 straturi de lac.
Pentru alea mici, e puţin diferit.
E unul chiar acolo!
S-au terminat!
- Cum "s-au terminat"? - Habar n-am.
Dar am o teorie.
Toţi din oraş fac sex...
în acelaşi moment, cu excepţia noastră.
Dar vom insista!
Ce s-a întâmplat?
Păi, s-a cam dus magia.
Bine.
- Vreau să zic că... - Nu, nu... înţeleg foarte bine.
Ştii, putem face alte lucruri.
Aş fi fericit să stau cu tine şi să te privesc toată noaptea.
Da, n-am mai făcut asta de ceva timp. Şi...
- Şi acum nu mai vrei. - Da.
- Da.
E în regulă. Dacă magia a dispărut, înseamnă că a fost ceva magic.
Nu e rău pentru prima întâlnire.
- A doua. - A doua întâlnire. Grozav.
- M-am distrat de minune. - Şi eu.
Deci...
... noapte bună.
- Totuşi, trebuie să mă conduci acasă. - Corect. Nu locuieşti aici.
Alooo!
Nu-ţi face griji. Eu sunt la bucătărie... Îţi umplu frigiderul iar.
Acum e destulă carne să hrăneşti fiecare tip...
care îţi va răspunde la anunţ şi încă...
- Jake Anderson, sora mea Carol. - Bună.
- Jake, de fapt a răspuns la anunţ.
Eu îmi primesc carnea?
Mersi.
Scuză-mă că l-am speriat.
E în regulă. Cred că amândoi ne-am dat seama că nu se va întâmpla la noapte.
Care e problema? E atât de drăguţ.
Nu ştiu. Am avut o noapte grozavă. Am râs, am vorbit.
Găseşti un tip cu care să vorbeşti şi îl laşi să scape?
Nu sunt sigură că am înţeles tot ce a zis.
Nu contează. A vorbit.
Vorbim despre fraze întregi sau despre gemete?
E foarte emotiv. Ştiu mai multe despre el, decât despre Kevin,
Un om emotiv căruia îi place să vorbească.
- Asta e o figură mitică, Sarah. - Nu cred că sunt pregătită pentru el.
Vrea să facă tot "dânsul" şi eu abia reînvăţ paşii.
Mai exact, ce s-a întâmplat? Haide, spune-mi.
- Nu scăpa nimic. - Bine.
Ne conectasem de-adevăratelea la restaurant, după cum am spus.
Dar apoi, unde te poţi duce de acolo? Câtă mâncare să mănânci?
Apoi am început să ne giugiulim ca şi cum eram în clasa a 11-a.
Dar nici unul din noi nu avea prezervativ, ceea ce reflectă o ambivalenţă.
Poate că nu sunt făcută pentru asta. Să trăiesc în prima linie.
În prima linie? Nu eşti nici măcar pe rampă.
- Dar oamenii ăştia par fericiţi. - Sigur că sunt. Ei au prezervativ.
Nici eu n-am găsit odată. Ştii ce-am folosit?
- Nu. - Celofan.
Mersi pentru imaginea care îmi va rămâne în minte toată viaţa.
A fost sexy, într-o manieră casnică.
N-am să mai pot împacheta resturile vreodată.
- A mers? - Maeve s-a născut după 9 luni...
şi o zi, mai târziu.
Nu vreau să mă duc la întâlniri întâmplătoare, Carol,
vreau să mă îndrăgostesc.
Vreau să mă trezesc lângă cineva şi să-l văd zâmbind.
Toată duminică să stăm la micul dejun, să ies să aduc ziarul...
Să stăm în pat toată ziua...
Nu toţi am vrea asta?
E absolut fantastică! Îmi place şi nu pot să cred că ai făcut-o tu.
Da, e făcută manual.
Sper că vezi că e mai mult decât o barcă.
E o maşină a timpului.
- Îmi place, o vreau, o iau! - Grozav!
În liceu ai participat la curse?
Nu plănuiesc să concurez. Poţi s-o tai în două pentru mine?
- Pardon? - Da, tai-o în două pe lung.
Cred că va fi mai uşor de montat pe perete.
Vrei să o pui pe perete?
Da, mă gândeam s-o pun în sufragerie. Va
arăta grozav deasupra televizorului meu imens.
Cred că ar trebui să te duci la IKEA şi să-ţi cumperi o canoe.
Nu e de vânzare pentru asta.
- Glumeşte, nu? - N-ar fi drăguţ.
Am visat că asta va sfârşi în apă.
Nu e de vânzare pentru asta, la momentul ăsta. Serios.
Bine. Dacă te răzgândeşti, aş vrea-o.
Dacă îmi schimb personalitatea. O să te anunţ ce-am devenit.
- Bine. - Mersi mult.
- Drăguţ tip. - Stanley îmi e dator un serviciu.
- Era o vânzare garantată. - Şi ce dacă?
Corect. Îţi permiţi să fii arogant. Ai vândut...
ia să vedem, nici o barcă. Nici una.
Îţi faci prea multe griji. Pe bune.
Eşti în toane bune. Probabil ai avut vreo întâlnire.
Charlie, ar trebui s-o vezi pe fata asta.
E timidă, fragilă, are conştiinţa de sine.
Habar n-are ce frumoasă e. E fantastică.
Seara nu s-a terminat grozav, dar au fost momente...
când eram absolut doar noi.
Eram complet psihotic şi ea era frumoasă de tot.
Te gândeşti să renunţi la vânzare complet şi curând?
Îţi spun despre o noapte cu o femeie neobişnuită...
... şi tu o transformi într-o afacere.
Nu vindem imobiliare aici.
- Şi dacă am vinde? - În week-end o să fim pe garanţie.
Văd că tata nu e singur.
Niciodată! Nu tatăl nostru.
N-am să-i spun nici uneia mamă.
- Care e numele celor noi? - Cred că aia e Marlene.
Acolo e Linda, dar nu cred că e ea.
- Aia e Dorothy. - Păi cine ştia?
Bună.
Mătuşa Eileen.
- Arăţi minunat. - Mersi, dragă.
Şi tu arăţi bine, ţinând cont că...
nouă niciodată nu ne-a plăcut Kevin. Nu puteam spune nimic, dar ştiam.
- Ce drăguţ. - Am auzit că nu te vezi cu nimeni.
E înţelept? Acum când îţi trece timpul? Pentru că am pe cineva special pentru tine:
Casey Donovan, Drăguţ, isteţ şi singur.
- Mătuşa Eileen. - Da?
E vărul meu primar!
E o zi deosebită pentru familia Nolan, vă spun eu.
Pentru fiul meu, Bill Jr.
Şi pentru tânărul Ryan, băiatul care confirmă.
Şi pentru bătrânul Bill.
Aş vrea să spun o poezie, dacă se poate.
Pentru a comemora ocazia.
Ce crezi că va spune?
- Tennyson. - Browning.
- Yeats. - "Brown Penny."
De William Butler Yeats.
Cine îl ştie pe tatăl ei?
Am şoptit, "Sunt prea tânăr."
Şi apoi, "Sunt destul de matur. "
Unde să arunc un penny Să aflu dacă voi fi iubit?
"Du-te şi iubeşte, tinere, Dacă fata e tânără şi onestă. "
Ah, penny, penny închis la culoare,
Sunt încercuit de inelele părului ei.
Dragostea e un lucru strâmb.
Nimeni nu-i destul de deştept,
Ca să afle ce conţine.
El se gândea la iubire Până stelele ar dispărea
Şi umbrele vor mânca Luna.
Ah, penny, penny închis la culoare...
Asta nu va începe prea curând.
- Mă bucur să te văd, mătuşa Eileen. - Mereu e o plăcere.
- Maica Teresa! - Maica Teresa. Nu. Opreşte-te. Michael!
E în regulă, nu mă supăr.
- Nu se supără. - Nu asta era chestia.
Îi plac câinii. Şi mie. A şi uitat.
- Pa. - Sarah. Dragă.
Au apărut nişte treburi urgente...
şi speram s-o duci tu pe Ferry acasă.
- Sigur, tată. - Nu mă supăr să mai stau.
Eşti o drăguţă. Amândouă.
Ce zici de rivala mea?
Nu vreau să discut despre relaţiile tatei...
E în regulă. Ştiu. O femeie mereu ştie.
Nu mereu.
- Al tău a vrut mai tânără? - Da.
Mereu vor mai tinere, nu-i aşa?
Se pare că asta e tendinţa.
Când au 80, vor de 60. Când au 60, vor de 40.
Când au 80, vor de 40 şi găsesc.
A dracului cerere şi ofertă.
Ar trebui să-i ucidem pe tipii care gândesc aşa.
- Nu te-ai aşteptat, nu? - Nu. Credeam că suntem fericiţi.
Poate nu fericiţi-fericiţi, dar măcar satisfăcuţi.
Cred că am fost fericiţi de 3 ori.
E unul online.
Vino să vezi.
Iubesc internetul ăsta. E parte fantezie, parte comunitate.
Şi îţi poţi plăti facturile dezbrăcată.
Nu se prea stresează cu vânzările.
E Jeremy din San Diego.
Crede că am 16 ani. Mi-a inversat cifrele din vârstă.
- Nu mă lasă inima să-i spun. - Ar fi crud.
Îmi cere sfaturi. Crede că sunt foarte matură.
Ne-am "lipit".
- Şi tu eşti aici, nu? - Pe PerfectMatch.com.
-Cum, pe un singur site? - Da.
Scumpo, trebuie să ridici miza pe masă.
Eu sunt pe cel puţin 10. Trebuie să încerci personalităţi diferite.
Cum am zis eu aici:
"Îmi place opera, antichităţile, poezia în greacă."
Sau ăstălalt:
"Îmi plac scufundările, mersul cu motocicletă şi rodeo, "
Dar nu faci nimic din lucrurile astea!
E doar un anunţ. E ca la maşinile despre care
se zice că consumă 1 gallon la 30 de mile.
Adică, cine ştie?
Vrei doar pe cineva să te scoată la un "test drive".
Nu îmi place să dau anunţuri în genul ăsta.
Când o să fii la vârsta mea, aproape de expirare...
merită să dai anunţuri. "Copilaşul" ăsta nu doarme.
Munceşte pentru mine 24 de ore pe zi. Dumnezeu
să binecuvânteze inimă micuţă a cipului Pentium.
Povesteşte-mi de fostul tău.
Kevin, era pompier.
Şi drăguţ. Foarte, foarte drăguţ.
Am calendarele.
Ne-am întâlnit când mă vedeam cu prietenii fraţilor mei.
Primii mei doi soţi erau prieteni cu fratele meu Dave.
Amândoi nişte nenorociţi. Dar, erau prietenii lui Dave.
Lucrurile păreau să meargă după plan între mine şi Kevin.
A muncit, am făcut o casă, apoi a venit vremea să facem copii.
Dar el nu era pregătit.
Eu aveam 34, apoi 35, apoi 36.
În locul copiilor, Kevin a decis că o vrea pe Veronica, Ronnie...
Chatty cu 15 ani mai tânără.
S-au căsătorit după 2 luni.
Ţi-am spus că e gravidă?
Prinde-l!
Hei!
- Ce cauţi tu în lumea reală? - Stau cu câinele. Fratele meu şi soţia lui
sunt la consiliere maritală. Nu vor ca ea să ştie că au probleme.
Eşti un iubitor de câini.
Glumeşti? Sunt pe jumătate Labrador. Aruncă mingea, să vezi cum ţi-o aduc.
- L-am găsit! Am găsit ce căutam! - Austin.
- Mi-am găsit căţeluşul. - L-ai găsit?
- O să am un căţeluş! - Serios? Asta e uimitor!
- E aşa de mişto! - Sunt fericită pentru tine.
- Hai să-l luăm! - Sunt în urma ta, bubba.
- M-am gândit că e bine pentru el. - Grozavă idee, da.
Vroiam să te întreb dacă e prea mic.
- Dar e la vârsta potrivită, nu? - Cred că da.
- Un băiat are nevoie de un câine, nu? - Absolut.
Cine să mănânce legumele în locul lui?
Nici nu ştii ce înseamnă pentru mine că Austin e fericit la şcoală.
E norocos că te are în viaţa asta.
Amândoi suntem.
L-am găsit, tată, mi-am găsit căţeluş. Intră, vrea să te sărute.
Oh, cred că o să-ţi trebuiască o rulotă mai mare.
- Alo? - Ştiu că încă n-am început...
şi n-am terminat bine, dar partea din mijloc mi se pare interesant.
- Nu e stupidă, nu? - Ăsta e un lucru bun, nu?
Şi ce mai spui? Vrei să ne întâlnim?
Vrei să mai faci o încercare cu mine? De ce?
Glumeşti? Tu eşti noul stil, noul sistem.
Gramatica vie a erotismului.
O constelaţie completă de atribute. Cometa mea Halley.
Scrii astea?
Nu, îmi vin din cap.
Câteodată folosesc notiţele.
Stai un pic, e cineva la uşă.
- Dolly, ce surpriză! - Am necazuri, Sarah. Am nevoie de ajutor.
Alo? Sarah, e totul în regulă? Sarah.
Nu poate vorbi acum. Are o urgenţă.
Jeremy din San Diego. E aici.
- Nu înţeleg de ce asta e o problemă. - Păi tu ai 17 ani şi ea...
- 41... - Da, astea sunt doar cifre.
Uită-te la Justin Timberlake şi Cameron Diaz.
Cât trebuia să aibă, 100?
Oh, haide, Jeremy, fii drăguţ. Ea are probabil vârsta mea.
Unii îşi caută toată viaţa jumătatea.
Şi eu mi-am găsit-o la 15 ani.
La 15 ani? Ai zis că ai 17 ani.
- Nu e drăguţ să mă minţi. - Îmi pare rău.
Credeam că n-o să mă iei în serios dacă eram puştan.
Desigur că te-am luat în serios.
Eşti un băiat minunat, scumpule. Şi putem fii prieteni mereu.
Dar doar prieteni. Ştii asta.
- Bine. - Şi mai e ceva.
Nu am 41,
ci 43.
Fă-ţi temele!
Nu puteam să-i zic că am peste 50, n-ar fi fost cinstit faţă de el.
- Noapte bună. - Noapte bună.
- Mersi, Sarah. - Oricând.
Sarah, bună!
Eram prin cartierul de rulote şi m-am gândit să mă opresc puţin.
Oh, bine.
Sarah? Tu eşti?
- Sarah! Bună! - June?
- N-am ştiut că eşti aici... - Nu, e bine. Suntem toţi aici...
Putem face şedinţa cu părinţii.
Oh, mă duc acasă şi mă bag în pat şi poate o să stau acolo pentru totdeauna.
Sarah are o prietenă care locuieşte alături.
Mişto! Îmi plac coincidenţele ciudate.
- Da. - Sigur nu vrei să intri?
Am deschis o sticlă de vin.
Oh, mai bine aş muri, dar mersi oricum.
- Bună. - Hei, Jennifer ne-a dat afară...
- Pe amândoi. - Oh, Mikey.
Îmi pare rău.
- O să vină pe aici. - I-am explicat că aşa e de sărbători.
Lumea e stresată.
Îl iubesc pe tipul ăsta. Chiar îl iubesc.
- Îmi place la nebunie.. - Am stat de vorbă.
Suntem aici de ceva vreme.
- Te simţi bine? - Da.
- Hai să mergem. - Haide, Maică Teresa.
- Sper că nu te superi că am venit pe aici. - Oh, sigur că nu.
Mă bucur că ai trecut.
Vorbeam la telefon, totul mergea bine...
când o voce ciudată de femeie a zis "urgenţă" şi a închis.
Am sunat iar şi n-a răspuns nimeni, aşa că m-am îngrijorat.
- Foarte drăguţ, Jake. - A fost o alarmă falsă?
- Categoric. - Bine.
Prietena tatălui meu a avut o mică problemă...
şi a trebuit s-o ajut. Am stat acolo puţin.
După aceea am condus o vreme...
Singură. Am fost singură şi...
- Da, singură cu tine. - Da.
Motivul pentru care am trecut pe aici...
era să te invit pe barca mea în week-end.
- Nu cred că e o idee bună. - Ba da.
Nu, pentru că eu...
Barca stă încă pe apă, nu?
Sper, altfel am pierdut atâta timp să-i proiectez carenă.
Da, de fapt sunt acvatice.
- Păi habar n-am să vâslesc. - O să te învăţ.
- Mi-ar plăcea să te învăţ să vâsleşti. - Bine. Cum?
O întrecere.
- Facem o lecţie acum, bine? - Bine.
Treaba cu vâslitul e că mai întâi, trebuie să te relaxezi.
Apoi e vorba de ritm, echilibru...
- Ritm şi echilibru. -... şi sincronizarea.
- Fii atent la vâsle, amice. - Bine.
- Ritmul şi sincronizarea. Vezi? - Echilibru şi ritm.
- Vezi că nu-i aşa de rău? - Nu, îmi place să vâslesc.
Apoi să ai grijă să nu te deranjeze părul.
Asta o să doară!
- Michael? - Eşti în regulă, amice?
Oh, nu. Continuaţi ce făceaţi. Eu eram în drum spre uşă.
Uşurel, Tex.
- Unde te duci? - Oh, tocmai am vorbit cu Jennifer.
Totul e în regulă. Am primit canapeaua şi rămâne şi câinele.
Ar trebui să stai şi tu aici. N-ar trebui să conduci.
- Îl duc eu acasă, bine? - Da.
Credeam că noi, ştii... o să vâslim.
Aşa vom face. Stai aici şi nu te mişca...
... voi fi înapoi în 15- 20 secunde, depinde de trafic.
Ţin-te bine. Unde locuieşti?
Când Jake va ajunge aici, va trebui să te scuzi.
Bob! Bobby. Nu, Bob.
- Ţi-au căzut astea pe aleea mea. - Oh, mersi.
Îmi pare rău. Sunt sigur că ţi s-a părut destul de ciudat, nu?
Nu, nu. Rutină, serios.
Nu e nimic între mine şi June.
Au întârziat la muzeu şi am invitat-o la cină.
Mersi că mi-ai adus astea...
- Te-ai întors. - Da... A leşinat.
Nu mi-a putut spune unde locuieşte.
- Pe la 321, parcă. - Da, atât am obţinut.
- Apropo, eu sunt Bob. - Oh, m-au părăsit bunele maniere.
- Îmi pare rău, Jake Anderson. - Ce mai faci?
- Fratele meu, Michael. - Oh, scuze.
Încântat de cunoştinţă.
El e Bob Connor, un părinte de la şcoală.
Noi tocmai... Ce făceam?
Sarah şi-a uitat ceva la mine şi m-am gândit să i le aduc înapoi.
Am plecat.
- Vorbim mâine, Sarah, bine? - Bine.
- Încântat de cunoştinţă. - Cu plăcere.
Mai bine aş pleca şi eu. Unde vrei să-l pun?
- Să-l pun aici? - Nu, nu trebuie...
Stăm aici, amice.
Da, eu...
- Ar trebui să plec. - Nu trebuie să pleci. Poţi rămâne. Şezi.
Nu, nu, nou. Serios, trebuie să plec.
Jake, Jake, te rog, lasă-mă să-ţi explic.
- Nu e nevoie. - Vreau eu.
N-am nici un reproş să-ţi fac.
Ne-am văzut doar de 3-4 ori. Înţeleg asta.
Nu mă laşi să-ţi explic?
Lasă-mă s-o fac. M-ai minţit deoarece nu ai vrut să mă răneşti. Am priceput.
Şi tu poţi face asta.
Hei, plec.
Ai uitat să-ţi scoţi coiful.
Nu, n-am uitat. Ai vreun plan pentru sărbători?
Acasă la tata, mii de rude. Tu?
- Părinţii lui Eric s-au întors în oraş. - Acum au început să mă enerveze.
- Oh, dacă vrei să plângi, sună-mă. - Te am pe formare rapidă.
Suntem... bine?
Sigur. De ce nu?
Habar n-aveam că tu şi cu Bobby...
Oh, nu e nimic, June. Nu e nimic între noi.
Nici între noi nu e nimic.
Dar e un tătic "tare", totuşi. Nu te învinovăţesc că te interesează.
"Interesează" e un pic cam mult.
Ei bine, eu nu sunt în "tabloul" ăla. Vroiam doar să ştii.
Înainte să mâncăm această pasăre suculentă...
avem cu noi, nişte onoraţi oaspeţi azi.
Marlene Swift, Dorothy Murphy,
şi Dolly McCann.
Bună, Dolly.
- Bună. - Hei.
Toate trei la aceeaşi masă.
Are boaşe de oţel.
Suntem foarte mândre.
A fost o idee grozavă. E locul perfect pentru petrecerea zilei de Thanksgiving.
- Îmi pare rău că părinţii mei nu sunt aici. - Anul viitor.
Nu ţi-e teamă că ar fi prea sentimental?
Nu. E o tradiţie veche a familiei.
- Au şi nişte gustări grozave duminică. - Ţi-am zis că era profesoară?
Învăţătoare. Lucrează cu copii.
- Copiii ăia mici. Vrei copii? - Oh, da. Iubesc copiii.
Vreau gărduţ alb, tot tacâmul.
Ar putea avea unul. E bună, era intersantă.
Am avut o străfulgerare.
Trebuie să renunţi la obsesia fetei din parcul pentru plimbat câinii, Jake.
- Ştiu. - Mergi înainte.
Voi merge.
De data asta scrie capitolul 1: femeile sunt prefăcute.
Îşi iau singure, superficiale...
Nu tu, dragă.
Bine. Dacă Casey Donovan nu e bun...
"Dacă"? Ce vrei să zici cu, "dacă"? Maică-sa şi mamă sunt surori.
- Ron Detmer? - E optometristul meu.
Aşteaptă să-l suni.
Câte degete am ridicat?
Sarah, veşti bune. N-am vrut să-ţi dau speranţe,
dar doi tipi din biroul meu au divorţat.
- Destul cât să-ţi fiu recunoscătoare. - Începe cu Richie.
Dacă nu merge, treci la Jerry.
- Richie primul. 'nţeles! - Cateogoric, du-te cu Richie.
Mai bine ai grijă de tine. Cu fetele astea, curăţenia e un sport de contact.
Tatăl tău, ştii, merită. În ciuda fiţelor lui.
În plus, mă şi distrez de minune cu el.
De ce nu te cred?
Când ţii la cineva şi e în mare durere, o laşi mai moale.
Mulţumesc lui Dumnezeu că nu are o masă mai mare.
Bună.
O sprânceană ridicată, nu-i un semn bun niciodată.
Cum de îţi aminteşti numele lor, tată?
Zilele de naştere şi afilierea religioasă?
- Am totul pe un disc. În felul ăsta... - Chiar nu vreau să ştiu.
Eşti într-o altă ligă, tată. Tu şi cu Dolly.
Cred că s-a îndrăgostit de tine.
- Îmi pare rău dacă... - Nu, nu-ţi pare.
Pentru că a fi bărbat azi înseamnă să nu spui niciodată "îmi pare rău".
Văd ce uşor e pentru tine...
... femeile vin şi pleacă, gătesc, fac curat.
Probabil că-ţi tunează şi maşina.
Tot ce contează pentru voi e fundul mic şi burta suplă.
În acest timp, o femeie interesată, grijulie, plină de compasiune...
de o anumită vârstă, stă acasă...
citind Jane Austen, mâncând îngheţată care o face şi mai puţin plăcută...
Încă vorbim despre mine? Pentru că nu mai pot spune nimic.
Nu, îmi pare rău, tată. Nici eu.
E în regulă.
Doar că nu vreau s-o văd pe Dolly rănită.
Nici eu.
Dar pentru mine e diferit.
Am avut dragostea vieţii.
Şi nimeni nu îi poate lua locul.
Nimeni nu se poate apropia.
Aşa că stau aici...
şi pierd timpul...
Dansez step, dacă vrei adevărul.
Poate dacă dansez destul de repede...
nu-mi mai amintesc ce am pierdut.
Înţelegi?
Vin imediat.
Bună. Pot să...
Uite cine e aici. Tu eşti?
Da, cel mai mare coşmar al tău.
- Doamna cu un singur piept de pui. - Vrei măcar să auzi specialităţile?
Ar trebui să ţi le spun, atâta tot.
Doar piept de pui.
E greu afară, nu? Vrei să discutăm despre asta?
Nu eşti barman.
Ai încercat pe Internet? Adică, chiar merge.
- Mi-am cunoscut soţia online şi ea... - Puiul! Acum!
De ce nu?
Şi am fost mult şi în Italia. Abia m-am întors de la Roma.
... am ales turul numit "Cum fac romanii"
-Ghidul a fost incredibil. - Eu am ales turul, Grăsanul, corect?
Înainte de asta, Elveţia. Am prins o furtună de zăpadă...
- Aproape că am murit în viscol. - Am stat în Alpi un an...
Au trebuit să mă scoată din zăpadă cu foarfecă.
Mătuşa mea are o fermă. Dimineaţa ne încălzeam cu un foc de cărbuni.
Am învăţat să fac brânză de capră. Era ca în Heidi.
Cred că e minunat câtă grijă ai de copii tăi, Peter. Serios.
Nu e mereu aşa. Sunt profesoară. Ştiu.
Păi am doar o fiică. Are 14 ani.
Dar înseamnă totul pentru mine.
- Ai fost surprins că te-am sunat? - Puţin.
Dar fericit.
M-am gândit: ce naiba?
E timpul să-mi controlez viaţa. Noua Sarah.
- Îmi plăcea vechea Sarah, ştii? - Noua şi îmbunătăţita.
- Bună dimineaţa. - Bună.
Bună.
- Cât e ceasul? - Puţin trecut de 9.
La dracu!
Te superi dacă luăm asta şi plecăm? Nu vreau să alerg prin trafic.
- Oh, e duminică! - Da. Am meci azi.
- O mănânci? - Nu. Poftim.
Mersi.
Te-ai culcat cu June, nu-i aşa?
Contează? Serios?
E doar că mie mi-ai spus că nu s-a întâmplat nimic.
Ştiam că o să ne fie grozav împreună. N-am vrut să ne stea nimic în cale.
Şi a fost.
Da.
A fost distractiv. Mersi mult. O să te sun.
- Eşti supărată pe mine? - Nu, nu pe tine.
Bine. Mi-era teamă că am făcut ceva...
Sunt supărată pe mine că am avut încredere în tine.
Pentru că n-am ascultat vocea care îmi zicea:
"E superficial şi egoist, nemernicul!" Ceea ce şi eşti, prostule!
Poate că sunt învăţătoare de prea mult, dar ai profitat de mine.
Ştiai ce vulnerabilă sunt. Eram foarte slabă
şi tu ai făcut pe "tăticul anului"...
Şi chestia cu "adoptăm un căţeluş"...
Şi mutră asta de fals profesor, cu ochelarii ăştia falşi.
Nu sunt adevăraţi, nu-i aşa?
Scuză-mă.
Urăsc tipii ca tine!
Dar e un noroc pentru tine, Sarah.
Ai trecut de pijamale în pat.
Iar m-am dus după tipul nepotrivit. Ca de obicei.
M-am culcat cu unul care nu e soţul meu.
Sunt promiscuă.
Ar trebui să refacem profilul tău şi să punem şi asta.
Doamne, sunt ghinionistă total în dragoste.
- Oh, nu. - Opreşte-te! Nu e aşa de amuzant.
Nu mai râde!
Ce e cu tipul ăla drăguţ pe care l-am cunoscut? Bărbatul Prezervativ.
- Da, aşa îi place să fie cunoscut. - Bărbatul prezervativ?
- Sună ca un super erou. - Nu pot.
Mă urăşte şi nu-l învinovăţesc.
Nu, am avut şansa mea cu el şi am dat-o-n bară.
Hai să ne uităm la Beaches.
Dumnezeule!
Când l-au refăcut trebuia să-i adauge un final fericit şi nuditate.
Nu l-au refăcut. Nimeni nu vrea să vadă prostii de genul ăsta.
E prea dureros.
- Oamenii moderni nu-l suportă. - Ar trebui să se termine.
E o lume dincolo de ţara lui Zhivago.
Uită de fata din parc pentru plimbat câinii şi trăieşte din nou.
Crezi că prietenul tău mai vrea să-mi cumpere barca?
Lasă-l s-o taie şi să şi-o pună pe perete.
- Sună-l. - Serios?
Spune-i să vină la debarcader, o să vâslesc chiar eu.
Şi sună şi o tipă trăznită din cele găsite.
Vreau să am întâlniri în fiecare zi până la Crăciun.
- Unde ai fost până acum? - Te-am aşteptat.
Eşti absolut perfectă. Ştii asta, nu?
Ştiu, dar îmi place s-o aud.
Bună, bună.
Uită-te la tine, frumoaso.
Mereu în ele, cam devreme pentru asta. Haide, ia loc.
Eric, haide.
În regulă. Acum...
... Eric şi cu mine am venit să te înveselim şi avem multe opţiuni.
Sunt gata.
Mai întâi, am putea merge la dans la Grove, Very Southwest, mijlocul anilor 80...
- Prea homo. - Sau...
putem folosi certificatele astea de cadouri pentru profesori...
- Pentru manechiura la miezul nopţii. - Perfect. Putem face asta?
- Asta nu e prea homo? - Nu.
Păstrează viu misterul, nu?
Ce culoare.
Albă, caucaziană.
Ce culoare la unghii? După ceară.
- Nu ştiu. Tu ce crezi? - Sunt unghiile tale, nu ale mele.
Roz deschis. Da.
Nu prea multă viaţă sexuală, nu?
Nu întinereşti.
Ai auzit asta?
Ce-i asta? De ce mereu nimeresc manichiuriste ciufute?
Nu ştiu. Fac treabă bună, nu?
Dumnezeule!
Vin imediat!
Jake!
- Jake! - Sarah.
- Jake! Bună. - Bună.
E ciudat, pentru că m-am gândit la tine foarte mult.
Mă bucur să te văd. Oh, eşti... Arătai ca...
M-am gândit la tine.
Cum se numesc alea? Mănuşi termoizolante?
Bună. Sunt gata, Jake. Scuze că a durat atâta.
Bună. Sunt Sherry.
- Bună. - Ea e Sarah.
- Tocmai am văzut Doctor Zhivago la Grand. - Da.
- Doctor Zhivago. - E filmul preferat al lui Jake.
- Nu l-am înţeles. - Oh, l-am văzut de 20 de ori.
- Pe bune? - Pe bune?
- Da. - De ce? E aşa deprimant!
Toţi îngheaţă de moarte.
- Sunt comunişti, nu? - Da.
Speram că măcar odată Lara şi Yuri vor fii împreună iar.
Preferabil primăvara. Şi să poarte şorturi.
Nu se poate, e doar un film.
- E şi carte. - Da, e crud.
Da.
Oricum...
Mersi că ai adus asta în discuţie.
Bine. Trebuie să mă duc să mă de-ceruiesc.
Sarah, a fost foarte drăguţ că te-am văzut iar.
- Încântată. - Încântată şi eu.
Nu încă odată.
Da. Mersi...
Pa.
- Vrei să fii rus la noapte? - Să mergem.
Sherry, cred că o să-ţi zic noapte bună...
- Nu intri? - Nu, sunt cam obosit.
- Mă duc acasă. - Nu mai facem chestia aia rusească?
Aşa se zice în ruseşte la "nu."
-Am făcut ceva...? - Nu, sunt obosit.
- Obosit, da. A fost un film lung. - Foarte lung.
Pa.
Părea că va fi perfect.
Îl urmăreşti pe stradă, el se întoarce, te vede...
te ia în braţe, artificiile explodează.
Fericiţi până la adânci bătrâneţi.
Ai sărit partea unde el era cu altă femeie.
Ai zis că-l suni.
Sau mai bine, năvăleşte la el acasă, aruncă-te pe el...
... ca o nebună. La mine a mers.
- A fost foarte eficient. - Nu, e cu altcineva.
Trebuie să recunosc, n-o să meargă cu noi.
Şi ţi-ar plăcea, nu?
Nu mai suport. Mi se frânge inima.
Şi a mea. Dar să privim partea însorită.
- Unghiile tale arată nemaipomenit. - Pe bune.
Arată bine. Lasă-mă să le văd.
- Uită-te la mâinile astea. - Mersi băieţi.
Întoarce-te, e partea ta preferată.
Purta pălăria aia care îţi place ţie.
Asta e partea mea, mersi.
Maica Teresa.
Şi eu te iubesc.
Îţi place de ea?
- E o barcă frumoasă. - Da.
Îmi aduce aminte de bărcile
din Bantry Bay.
De fapt, am făcut-o după un model portughez.
Dar istoric vorbind, ai dreptate.
- Ai construit-o singur? - Da, d-le.
- Construieşti bărci? - Nu, nu.
Sincer să fiu, habar n-am de ele.
- Dar apreciez operele de artă. - Mersi, d-le.
Sunt pe cale să vând opera asta de artă unuia care o s-o taie în două...
- Şi-o va pune pe perete. - Oh, nu!
O mai dau odată la apă înainte să i-o dau măcelarului la amiază.
Ce, ai face aşa ceva?
E o poveste lungă. Ceva în legătură cu violarea aşteptărilor...
şi zdrobirea încrederii în dragoste şi în artă.
- Deci, e vorba despre o fată. - Da.
Am cam avut probleme cu fetele în ultima vreme.
Dar mai bine decât să iubeşti şi să pierzi. Am dreptate?
Era o unică constelaţie de atribute...
Era cometa mea Halley.
Dar... Universul e făcut să-ţi frângă inima, nu?
Un filozof e ca şi un artist. Da, ei suferă cel mai mult.
Da. Cu excepţia posibilă de a fi victimele unei crime violente.
- A fost o plăcere să vă cunosc, d-le. - Nu, plăcerea e a mea, Jake.
- Bill, am o fiică care... - Nu, nu...
Nu-i nimic. Nu, nu. Scuze.
Asta e o surpriză.
Nu poate un tată să-şi viziteze fiica într-o dimineaţă de duminică?
Carol te-a sunat, nu? I-e frică că iar mă bag în pijamale.
De fapt, Carol a sunat-o pe Christine. Christine pe Michael...
-... şi Michael pe mine. - Vreo veste de la mătuşa Eileen?
A zis să-ţi spun că Casey Donovan a fost adoptat.
Dacă asta te ajută.
Din momentul ăsta începe să arate al dracu de bine.
E acolo, afară, Sarah.
Cineva care ar aprecia tot ce ai de oferit.
Până la urmă, eşti o constelaţie de atribute...
- Eşti cometa Halley... - Ce-ai zis?
E o frază frumoasă, dar nu e a mea.
Am auzit-o de la un tânăr întâlnit azi dimineaţă.
Face bărci irlandeze frumoase.
Săracul. Avea inima zdrobită de o femeie la care ţinea profund.
Profund!
- Jake, Jake! - Bună.
Bună. Îl caut pe Jake, Jake Anderson. E aici?
- Nu, nu e. Dar din fericire, sunt eu. - N-am timp pentru asta.
- Ştii unde e? - Tu eşti "trebuie să iubeşti câinii, " nu?
L-ai zdrobit deja, s-a târât săptămâni pe aici.
A renunţat şi la chestia cu bărcile.
- Ai făcut destule. - Toate astea sunt greşite.
Trebuie să vorbesc cu el. Unde e?
- Nu-ţi pot spune. - Unde e?
Nu-ţi spun!
Ştii podul de lângă rampă pentru bărci?
Jake?
Jake,
Jake!
- Aş vrea să închiriez o barcă. - Îmi pare rău, nu mai avem.
În regulă. Vino.
Hai fată, poţi s-o faci.
E foarte important pentru mine. Haide!
Cred că el ar putea fii alesul.
Haideţi fetelor, să mergem.
Împinge! Împinge!
El e! Îl văd!
Jake! Jake!
Opreşte barca!
Nu contează.
În regulă fetelor. Pornim.
Jake!
A sărit şi ea.
Jake.
Ce faci?
În regulă. Poftim. Hai sus. Aproape.
- Hai, fată! - Hai!
- Bravo, poţi s-o faci. - Aşa.
- Fii atentă la lăbuţe. - Uşurel, uşurel.
Rece... Foarte rece.
Poftim.
Mersi.
Vroiai să-mi spui ceva?
Da.
Puteai să suni.
Probabil că aia ar fi fost cea mai înţeleaptă cale.
Ce s-a întâmplat?
Îţi datorez povestea mea. Mi-ai cerut onestitate...
şi m-ai speriat de moarte şi m-am retras.
N-am vrut să mă vezi aşa cum sunt...
Pentru că mi-e teamă să nu fiu rănită iar.
Dar am auzit că Universul îţi lasă inima să crească...
foarte mare după ce treci de toată durerea.
Acum o cred.
Şi doream să fie o cale
să mai am o şansă să facă asta să meargă.
Vin imediat.
Bună, cu ce să...
Nu-ţi face griji. Am priceput.
Un piept de pui, fără sfaturi de întâlniri, vin imediat.
Aş vrea trei meniuri, vă rog.
6 cotlete şi o pulpă de miel.
Aveţi oase pentru câini în spate?
Dacă da, pune-le în cărucior. Ce specialităţi aveţi azi?
Da.
Mersi.
Câte persoane sunt de fapt în familia asta?
- Hei. - Hei.
Jos!
Cum ne-am cunoscut?
- Oh, e o poveste grozavă. Spune-le iubi. - O poveste grozavă.
De fapt, e o poveste romantică.
- Spune-o tu, Carol. - Nu, dă-i drumul, iubitule.
Nu, pe bune, tu ar trebui s-o spui. O spune aşa de bine.
Nu-ţi mai aminteşti, nu?
Nu-mi amintesc? Cum ne-am cunoscut?
Nu-mi amintesc.
Dar o iubesc.
O I U B E SC!
Dragostea nu e rezervată doar tinerilor.
Cum zicea şi poetul.
"Îmbătrâneşte împreună cu mine! Ce e frumos de-acum vine."
-Yeats? - Nu.
- Tennyson? - Nu.
- Browning. - Browning.
Cine îl ştie pe tatăl ei?
Oh doamne, nu credeam că sunt pregătită să mă aşez la casa mea...
Dar uitaţi-vă la mărimea pietrei ăsteia!
Şi mai vreţi să ştiţi ceva? O să-mi fac un mic tatuaj...
într-un loc care nu e treaba nimănui.
Şi ştiţi ce va scrie acolo?
"D-na Casey Donovan"
Cel mai bun loc să cunoşti pe cineva e...
... este restaurantul Parseghian Armenian din cartierul Korean.
Nu-mi pasă dacă eşti tânără sau bătrână...
dacă eşti singură, divorţată...
- Dă-le adresa. - Ajung şi acolo.
7100 First Street,
Miercuri e "Seara Soacrelor",
Poate mânca oricât.
Mamei i-ai spus Joi.
- Într-un parc pentru plimbat câinii. - Parc pentru câini, da.
- E adevărat. - Ştiu.
Eram... eram foarte emoţionat.
Habar n-aveam că o să ne cuplăm...
Nu-i adevărat. Eu ştiam.
- Nu ştiai. - Ba da.
- Am o teorie. - Are o grămadă de teorii.
Am. De fapt, asta e una bună. Am luat nişte notiţe...
Eşti atât de pregătit pentru asta.
Ai crescut, eşti adult, nu?
Şi crezi că ai toate experienţele astea, nu? Ăsta e punctul A.
Crezi că ai personalitatea formată.
Crezi că eşti complet...
dar întâlneşti pe cineva, începi să simţi chestii noi.
Şi începi să simţi chestii dureroase.
Devii confuz. Ţi se face greaţă.
Şi când ţi-e greaţă aşa, e o completare de sine.
Persoana care îţi poate umple ultimul gol.
Aşa a fost când am întâlnit-o pe Sarah.
- Ţi-am făcut greaţă. - Într-un mod bun. Era rău de dragoste.
A fost bună, iubitule.
Made by sabian sabian.ro@gmail.com
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania