Do you want subtitles for any video? -=[ ai.OpenSubtitles.com ]=-
Doamne!
Aşezaţi-vă.
Ne-am adunat aici să fim martori şi să binecuvântăm
unirea eternă în căsătorie a lui William şi a Josephinei...
Legământul ferm al căsătoriei este veşnic în timpul acestei vieţi
pentru că este stabilit de Dumnezeu.
Şi, odată depus, acest legământ nu poate fi niciodată rupt
fără riscul damnării eterne.
Aşa că vă cer acum, în prezenţa lui Dumnezeu, a familiei şi a prietenilor,
să vă declaraţi intenţiile de a va lega într-o uniune veşnică a unuia cu celălalt
atâta timp cât amândoi veţi trăi pe acest pământ.
- Josephina. - Jo!
Isuse Cristoase! Jojo!
- Hei, atenţie. - Crezi că am ochii la spate?
Acolo e creierul tău.
- Daisy! - Da.
Crezi că am putea să servim pizza cât încă mai e caldă?
Probabil.
Domnul Lopes şi-a scos dinţii iar.
Am nevoie de o ceaşcă de cafea, Manny.
Isuse Cristoase! Pantofii ăştia mă omoară.
Bătătura la ora 20. Îţi vine să crezi?
Haide... Chiar trebuie să vorbeşti astfel?
- Da, Dais. Ai grijă ce zici. - Scuză-mă, sfântă Marie.
Voiam să spun că pantofii ăştia nenorociţi mă omoară.
Ţine-ţi gura, Daisy.
Mulţumesc.
Turişti!
Scuză-mă. Pot să îmi beau cafeaua?
Jo, ce faci aici?
Scap de casa aia.
Tata tocmai ce a băgat 5.000 de biştari la bătaie ca să-şi vadă fiica plecând.
- El e cam iritat. - Eu credeam că e amuzant.
- Daisy...! Hei, Jo. - Salut.
Nu sunt sfânta Maria.
M-am văzut cum aş fi peste 10 ani.
Grasă şi urâtă şi cu copiii roind în jurul meu,
şi apoi adunând peşti din cizmele lui Bill.
Ai avea un scop în viaţă.
- Dar am procedat corect, nu-i aşa? - Desigur.
Jo, singurul motiv pentru care m-aş mărita ar fi ca să scap dracului de Mystic.
- Cum a reacţionată Bill? - Încă nu vorbeşte cu mine.
- Pregăteşte-te de discurs, Jo. - Hei, ia te uită.
- Glumeam doar, omule. - Gura, ticălosule!
Haide, Bill. Hai să mergem afară să discutăm, bine?
Te rog. Bill, te rog.
Vreau să discut cu tine. Hai să ieşim.
Mizerabilule.
- Deci, ce s-a întâmplat, Jo? - Nu ştiu.
Eu doar, ştii...
Eu... când m-am urcat efectiv acolo ca s-o fac...
...pur şi simplu n-am putut, Bill. Pur şi simplu nu am fost în stare.
Bill, nu e din cauză că nu te-aş iubi.
Pentru că te iubesc, Bill. Te iubesc cu adevărat.
Ştii, vin aici şi toată lumea se holbează la mine.
Lasă-i să se uite.
- Eşti bine? - Da.
- E totul mai bine acum? - Da.
Atunci, cum sună 21 noiembrie?
Nu ştiu. Hai să vorbim despre asta mai încolo.
- Pup-o pe mama din partea mea. - Nu. Voi întârzia la interviu.
- Atunci ai face bine să te grăbeşti. - Deja am fost de 3 ori săptămâna asta.
Bine, Kat... a patra, şi ajungi în Rai.
"Kat e o fată aşa de bună."
"Oare unde am greşit cu soră-sa Daisy?"
Dragă, tare bine ai face dacă ţi-ai folosi capul ceva mai mult.
Da, bine, nu-ţi face griji pentru mine.
N-o să servesc pizza tot restul vieţii.
Cea mai bună pizza.
Hei, mami. Azi cu cârnaţi.
Grozav! Doamnelor, o să mâncăm de îndată ce terminăm asta.
Hei, Kat. Hai, stai jos. Serveşte.
Nu, trebuie să plec. Am interviu pe Shore Road.
- Altă slujbă? - Da, de baby-sitter.
Te agiţi prea mult. Kat are deja 4 slujbe.
- Am nevoie de bani. - Kat a fost acceptată la Yale.
A primit o bursă şi începe din februarie.
O jumătate de bursă.
Şi ţi-ai găsit vreun iubit?
N-are timp de băieţi.
Kat, am o idee grozavă.
Hei, Silvio! Ai vreo slujbă pentru copilul meu cel isteţ?
- Grozav, mami. Pa. - Pa, dragă. Mulţumesc pentru pizza.
De unde o fi având atâta energie?
Să aibă atâtea slujbe şi să fie şi studentă de 10.
- Bună ziua. - Intră.
- Katherine? - Kat.
Salut. Tim Travers.
Fiica mea a realizat decoraţiunile.
Phoebe, coboară, draga mea.
Un Van Cort vechi.
Da. Cred că a venit la pachet odată cu casa.
- Te pasionează astronomia? - De fapt acesta este un telescop maritim.
Dar e mult mai bun decât cel pe care îl am acasă.
- O să studiez astronomia la facultate. - Da? Ce facultate?
Yale. Încep al doilea semestru.
Yale? Şi eu. Clasa anului '79.
Şi această frumoasă roşcată este Phoebe.
Phoebe, ea e Kat.
Bună, Phoebe.
Câţi ani ai, Phoebe?
- Haide. Ştii ce vârstă ai. - 6.
4. Scuz-o. A avut o săptămână grea. Maică-sa a plecat ieri în Anglia.
Eu caut pe cineva care să mă ajute.
Nu permanent, doar până se întoarce nevastă-mea.
Scuză-mă.
În regulă, haide, iubito.
Alo?
Da. Bună, doamnă Farley.
Am început bine dimineaţa asta.
Da, am dărâmat peretele ăla care dă în...
Perete de sticlă?
Da, ei bine...
Şi mie îmi place peretele de sticlă, dar nu se potriveşte cu casa.
Dar...
Noi am vorbit mult cum să păstrăm tradiţia casei din Connecticut.
- Voi discuta cu cel ce va decorează casa. - Vrei să citeşti asta cu mine?
Dă pagina.
Vrei să dau pagina aici?
Bine. Gata.
"Era cea mai frumoasă zână din întreaga lume."
"Rochia ei era ca picăturile de rouă aurite, şi avea flori în păr."
"Iar faţa ei era floarea cea mai reuşită."
"S-a apropiat de iepuraş şi l-a sărutat pe nasul lui catifelat..."
Ei bine, sigur ştii cum să te apropii de copii.
Am fost baby-sitter de la 9 ani.
- Eu am 9 ani. - Nu, nu ai. Şofezi, Kat?
Da.
E vreun precedent de afecţiune psihică în familie?
Se zice că sare o generaţie.
- Când poţi să începi? - Oricând.
Citeşte.
"'Iepuraşule, ştii cine sunt?"'
Miroase a peşte. Ce ai acolo?
- Nişte peşte. - Grozav.
Sunt Romeo şi Juli-e-eta!
- Băieţii ăia vorbesc cu mine? - Nu, nu cred.
- Ca să vezi. - Ce?
Hai, Bill. Hai să bem şi îi baţi mai încolo.
- Hei, John. - Hei, Daisy.
- Cine cumpără? - Eu.
- Câştigi ceva? - Nu.
- Ai o ţigară şi pentru mine, Jo? - Da.
- Bine, ce vrei să bei? - Vin alb?
Da, vin alb şi pentru mine, te rog.
- George? - Fără alcool.
Mi-aduci 2 pahare de vin alb şi două beri, din care una fără alcool?
Dais?
E drăguţ.
Da, dacă îţi place pâinea albă.
Pâinea albă bogată.
Doamnelor? Poftiţi.
Pentru tine.
Uită-te la şmecherul ăsta. Mi-ar sta bine în paltonul lui, nu?
Bine, hai să îi dăm drumu', da?
Pe 10 dolari că arunc de trei ori consecutiv în mijloc.
Pe 50.
Şi, între aruncări, un gât de tequila.
- Trei tequila. - Tipul ăsta e nebun.
Da.
Zice că aruncă de trei ori consecutiv în mijloc. Tu poţi?
Pot trei tequila consecutiv.
George.
Trei la rând.
Începând de acum.
Fugi de-aici.
În regulă, o să încasez cei 50 de dolari.
Da, domnule! Mulţumesc.
Hai să jucăm biliard.
N-ar fi că nu-mi place să joc biliard...
- Dar de ce să nu jucăm la mine acasă? - Lorna?
Nu! Joc cel mai prost. Pe bune.
Scuză-mă.
Tu joci?
Sigur.
Bine. Hai să-i batem.
Scuze, colega.
Bine. E rândul tău, iubito.
Bun, uite ce vrem.
Aici jos, dragă. Cea cu dungă portocalie.
Chiar pe portocaliu, uşor şi frumos. Trimite-o jos aici.
La naiba.
Ei, uşurel, dragă. De aia joacă fată-băiat. Să regleze lucrurile.
Scuză-mă.
Cred că avem un concurent serios aici.
E chiar bună la asta.
Ştiu ce eşti. O şmecheră.
Lorna!
Nu e asta cuvântul potrivit, Charlie? Ca în filmul ăla.
Rapid joc.
- Mulţumesc. - Eu îţi mulţumesc.
- Un joc pe cinste. - Oricând.
Putem pleca de aici? Te rog?
La naiba.
- Daisy? - Da, mamă.
Te duci la masa de la 11?
Nu. M-am dus aseară.
Trebuie să pregătesc masa de prânz. Unchiul Vic şi mătuşa Rosalie vin la noi.
Daisy? Mă ajuţi să pregătesc masa de prânz.
- Te ajută Kat. - Mulţumesc mult.
A plecat?
Îţi place?
160 dolari? Ţi-ai ieşit din minţi?
O să-i dau înapoi
după ce îi câştig...
de undeva.
Daisy?
Aşteaptă, Phoebe.
- Tati! - Bună, draga mea.
- Cum a fost ora de poveşti? - Am obţinut un abonament la bibliotecă.
- Grozav. Ce ai luat? - Am luat "Casa galbenă
şi fiica cea mică a Barbarei".
- Le-a luat ea însăşi. - Pun pariu. Ţi-e foame, Phoebe?
- Da. - Bine.
Mâncarea vine imediat.
Bine. Acum, de ce nu-ţi duci cărţile şi sandvişurile afară pe verandă?
- Şi tu ştii regula, nu? - Nu se iese de pe verandă.
Bine, vin şi eu imediat.
Ne vedem mai încolo.
Asta e plata până acum, Kat.
- Poftim. - Mulţumesc.
M-am întrebat mereu cum arată în interior.
O să arate de milioane de ori mai bine de atât, îţi promit.
- Sunt deja impresionată. - Vrei să vezi cea mai bună parte?
- Da. - Bine. Phoebe?
- Ce-i? - Mă duc sus, bine?
- Bine. - Să nu ieşi de pe verandă.
- Locul ăsta e imens. - Nu e rău pentru o reşedinţă de vară.
De fapt, casa originală a fost construită în 1880
de un negustor bogat pe nume Elias Montrose pentru mireasa lui englezoaică, Elizabeth.
Ai grijă unde calci.
S-au căsătorit în Londra după o iubire nebună.
E superbă.
Ce privelişte! Aş pune un telescop aici.
De aici Elias îşi urmărea corăbiile sosind şi descărcându-şi comorile.
- Cum ar fi? - Ceaiuri şi condimente din Ceylon.
Mătăsuri, perle, safire din India.
Credeam că singurele chestii care treceau prin Mystic erau creveţii şi batogul.
Povestea are un final trist. Elias s-a întors în Mystic
şi Elizabeth a rămas în Londra să-şi rezolve treburile.
Pe drumul ei încoace, corabia cu care călătorea s-a pierdut pe mare.
Şi bătrânul Elias şi-a petrecut tot restul zilelor lui
căutând din priviri corabia ei.
Se spune că încă se aude fantoma lui la acest balcon în nopţile cu furtună.
Desigur, poate fi doar scârţâitul podelei.
Ai de gând s-o repari?
N-aş îndrăzni.
Iat-o. Asta urma să fie cadoul meu de nuntă de la Bill.
I se zicea Trandafirul, după numele mamei lui.
Tipul e un prinţ, Jo.
Mii de scuze. Retrag, tipul e un zeu.
Dais, el păstrează asta pentru el şi băieţi.
- Dais, n-o să-i placă asta. - Linişteşte-te! Ai încredere în mine.
Tu o să dai din funduleţul tău drăgălaş şi el o să uite tot.
- Sfânta Katherine cu o bere? - Beau ce vreau.
Eşti o adevărată liană. Agăţi zece băieţi pe weekend.
- Nu, asta e domeniul tău. - La dracu' că e.
E foarte plăcut. Hai să ne distrăm în seara asta, bine?
Doamne, ştii ce mi-aş dori? Aş vrea ca Bill să nu aibă un trup atât de splendid.
- Da, sigur! - Nu, vorbesc serios.
Ar fi fost mult mai simplu. Nu m-aş mai fi gândit la el tot timpul.
Doamne, ştii ceva? Mă excită numai când mă uit la încheieturile mâinilor lui.
- Încheieturile mâinilor lui? - Da. Sunt atât de groase şi puternice.
- Poate e ceva în neregulă cu mine. - Aşa zic şi eu.
- Cred că asta înseamnă să fii îndrăgostit. - Nu.
- Crezi că ar trebui să mă mărit cu el? - Nu, nu crede.
Kat, uită-te. E o cometă. Acolo.
- Nu, e doar o stea căzătoare. - E uimitor.
O cometă arata ca un mormoloc. Are capul rotund şi o coadă lungă aprinsă.
Ştiu cum arată o cometă.
Un spermatozoid. Un spermatozoid mare. Are unul pe tavan.
Se culcă seara cu un spermatozoid imens deasupra capului ei.
Ştii ce? Peste zece ani, ea va fi un mare astrolog.
- Tu ce o să fii, Daisy? - Corect e astronom.
Cine dracu' ştie pe unde o să fiu eu? Aş putea să nu mai fiu deloc.
Daisy! Nu vorbi prostii.
- Uite ce e, Jo, îl ai pe Bill. - Corect.
Tu eşti deşteaptă.
Eu tot ce am sunt ăsta şi astea.
- Aşa că la dracu' cu voi amândouă. - Nu. Nu prea cred.
- Întoarce-te, Daisy. - Daisy! Aşteaptă.
Îmi plac foarte mult casele vechi ca aceasta, doamnă Arujo.
Îmi pare rău.
Şi familia mea trăieşte într-o casă veche.
Ţevile de apă se sparg în fiecare iarnă. Pe tata îl enervează rău.
Se supără foarte tare.
Ai ajuns. Nu mi-ai zis că ieşi la cină.
- Nu ştiam nici eu că ies. - Păi, ai putea să rămâi la cină.
- Mi-a mai rămas câte ceva bun... - Nu, mulţumesc, mamă.
Mi-a făcut plăcere să vă întâlnesc, doamnă Arujo.
Nu trebuie să vii atât de târziu acasă.
Ştiu cât durează să iei cina.
Daisy!
Arujo...
Eşti o femeie foarte greu de găsit.
- Da? - Da.
Charlie...?
Charles Gordon Windsor. Junior.
Mi-am imaginat.
- Pot să te servesc cu ceva? - Nu, mulţumesc.
Dar cred că mamei tale i-ar prinde bine ceva de băut.
Taci.
Stai jos.
Mă întorc imediat.
În cazul ăsta, scoate rezerva.
Unde-i roata de rezervă?
Păi, aia era roata de rezervă.
Da, asta ar fi de ajuns.
Bine, am prins ideea.
Da!
Deci zi-mi, Junior, cum de nu eşti la şcoala ta din Ivy League,
să culegi iederă (Ivy), sau ce oi mai fi făcând tu acolo?
De ce să fac asta, când aş putea să fiu aici cu tine?
Aveam nevoie de o vacanţă de la şcoala de drept.
Cu alte cuvinte, eşti un chiulangiu.
Exact.
N-am nimic cu chiulangiii.
Scuză-mă, domnule Windsor.
Sper că dumneavoastră şi tinerei doamne v-a plăcut cina.
A fost minunată.
Mulţumesc, domnule.
Care e a ta?
Cea de colo de aproape 20 de metri, acoperită, e a tatălui meu.
Nu-i rău.
Arujo.
Stelele au fost şi încă sunt folosite de marinari
să-i ajute la localizarea poziţiei pe mare.
Nu uitaţi, nu sunt drumuri sau indicatoare
sau staţii de benzină unde să poţi întreba încotro.
Bună, Kat.
Acum vom arăta cum e să te învârţi pe mare,
stelele fiindu-ţi singura speranţă de a te întoarce acasă.
Cum ţi-ai găsi drumul?
Dacă observai cerul aşa cum făceau vechii navigatori,
ai fi realizat că, la o anume dată şi oră,
fiecare stea marchează un punct anume pe...
un anume...
Un loc anume pe cer.
Deci trebuia să faci era să măsori fiecare punct, fiecare stea cu un sextant.
- Bună. - Bună. Ai fost grozavă.
- M-am cam bâlbâit azi. - Nu. Nouă ne-a plăcut foarte mult.
- Nu-i aşa, Phoebe? - Mergem acasă, te rog?
E ora de somn.
Îmi poţi ţine locul, Kat?
Asta-i tot?
Va trebui să ne străduim mai mult.
Hai, Leona. O să câştigăm mai mult.
Da, în iunie, cu turiştii. Nu pot trăi cu ei, nu pot trăi fără ei.
Absolut.
Hei, Leona, e prietenul tău.
Hector Pleshette e aici cu raportul său gastronomic săptămânal.
În New Haven, un loc numit "La Nubby".
"La Grubby" ar fi fost un nume mai potrivit.
A trebuit să cer de trei ori până am primit o furculiţă curată.
Paste "Păr de înger negru" cu sos dalmat.
Nu mă întrebaţi ce e asta. Pur şi simplu nu încercaţi să mâncaţi.
Un dezastru culinar. Prea scump şi pretenţios.
Ar trebui să-l aducem aici. O evaluare bună ne-ar aduce mii de clienţi.
- N-aş lăsa idiotul ăsta înăuntru. - De ce?
Pariez că dacă aveam un designer de pizza...
- Ar fi avut gustul revistei de colo. - Haide, Leona.
Un pic de vin alb sec, nişte moluşte afumate, roşii uscate la soare...
- Eu cred că ar trebui s-o facem, Leona. - Ascultaţi, domnişoarelor.
Noi avem aici ce-i mai bun. Mystic Pizza.
Condimente de la Algarve până în Portugalia.
Bunicul l-a învăţat pe tata reţetele. Şi tata m-a învăţat pe mine.
Şi într-o zi, când mă voi pensiona, s-ar putea să învăţ pe una dintre voi.
Asta e tradiţia. Iar voi
să nu vă bateţi joc de tradiţie!
- Amin. - Leona?
Ne spui, te rog, care-s ingredientele?
Te rugăm, Leona.
...brânză de capră presărată deasupra, bună de mori.
Nu e brânză de capră, asta îţi zic sigur.
Haide. Sari în pat.
Mămica îmi perie părul.
Stai cuminte.
- Mămica s-a mutat în Anglia acum. - Nu, nu s-a mutat acolo.
S-a dus numai ca să lucreze acolo. Va fi acasă în câteva săptămâni.
Ştiu.
Nu divorţează.
- Sigur că nu. - Bine.
Culcarea.
Noapte bună.
Aşa, bravo. Îţi voi citi să adormi.
Dumnezeu ştie de unde scoate chestiile astea.
- Citeşte! - Cu siguranţă. Ascult şi mă supun, stăpână.
Ce poveste preferi?
- Noapte bună. Pe mâine. - Noapte bună, Kat.
Bine, drăguţo. Ce avem aici?
Dă-i înainte. Întoarce pagina.
"Unchiul Wiggly învaţă să danseze."
Kat?
Uite.
Mai bine ia asta. S-a făcut frig afară.
- Tati! - Vin imediat.
Mai bine m-aş duce.
Vin, stăpână.
Fiecare cameră îţi taie mai tare răsuflarea.
Masa din camera de cină are 45 de locuri, cântăreşte o greutate de aproape 2 tone.
Este o piesă unicat lucrată cu marmură.
Au fost necesari 15 meşteri pe an care s-o făurească.
Dacă mai aveţi dubii dacă e sau nu casa din poveşti, să vedeţi dormitorul...
Bună, Kat.
Fiica doamnei Post, prinţesa privilegiată,
a pictat florile de pe pereţi, de pe balamalele uşilor de argint,
chiar şi de pe patul cu baldachin.
"Lifestyles" vă prezintă
această unică privire asupra casei numărul unu din America.
Pot să vă povestesc despre curtea interioară...
Drăguţ pulover.
- Kat? - Noapte bună.
- Al cui e puloverul? - Al lui Tim.
Al lui Tim?
- Deci e "Tim" acum, îi spui pe numele mic? - Gura.
- Ce se întâmplă? - Nimic.
Daisy, eu sunt baby-sitter la el şi s-a făcut răcoare astă seară.
Şi e însurat.
Dacă nu era însurat, n-ar fi avut nevoie de baby-sitter.
Mi se pare că a pus ochii pe tine.
- Eşti dezgustătoare. - Bine.
Sunt dezgustătoare. Dar în orice caz...
Tipu' s-a aprins după tine.
Daisy...!
Jojo!
Unde e? Kat, ai văzut-o pe Jojo?
O clipă.
Bună.
Scuze, Leona.
Hei, Kat. Masa 6 vrea desert.
Mi-ar plăcea să mai stau la poveşti.
- Poftim. - Domnişoară, această pizza e incredibilă.
- Mulţumim. - Din ce faceţi sosul?
Îmi pare rău. Asta e secret absolut.
Şefa nu ne zice nici măcar nouă ce conţine pizza.
Poftim.
Hei, Jo, poţi să faci schimb de tură cu mine?
- Cred că da. De ce? Ce s-a întâmplat? - Tim are nevoie de mine vineri.
Nu face asta, Jo. Vei contribui la decăderea unui înger.
Vezi-ţi de treaba ta. Mai bine zi de tipul cu Porsche.
Sfinte mare!
- Ce? - Nimic.
Hai. Să mergem.
Daisy.
Fă-te comodă.
Ce s-a întâmplat? N-ai bani să plăteşti factura la lumină?
Tata închide toate sursele de curent electric când nu e nimeni pe aici.
- Tu eşti aici. - Da...
Dar el preferă să ignore.
Mă pot aşeză pe sofa?
Fă ce-ţi place.
Trebuie să fie cam izolat traiul pe aici.
Perioada asta din an îmi place.
Nu e nimeni în jur.
E frumos şi liniştit.
E un obicei de-al tău?
Să culegi fete simple şi să le duci în casa ta cea mare şi luxoasă?
Tu eşti prima.
Şi cum e?
Până acum... e destul de bine.
Dar pentru tine?
Dais?
Charlie? Urmăreşte firimiturile de pâine.
Asta e camera părinţilor mei.
Mi-am dat seama.
Ăsta e cămaşa tatălui meu?
Crezi că o să-i lipsească?
Nu.
Hei, Junior.
Da... Arujo?
Dais.
Ţi-am zis de o vacanţă de la şcoala de drept.
Da...
M-au dat afară.
Am copiat la un examen de licenţă.
De ce?
M-am panicat.
Am căzut la un examen şi m-am panicat.
Se mai pică examenele. Se întâmplă multora.
Dar nu şi mie.
Nu fiului lui Chuck Windsor.
Nu trebuia să trişezi.
Dar mă bucur că mi te-ai destăinuit.
Să nu mai faci.
Ce? Să trişez sau să mint?
Niciuna.
- Bună, Kat. - Cum a fost jocul de poker?
Grozav. Am câştigat cu un dolar în plus faţă ce ce îţi datorez.
- Am fost pe la Phoebe. - Ce face?
Bine. Sper să nu te superi că am folosit telescopul.
Nu, nu. Sunt încântat că e cineva care să-l folosească.
Vrei un suc?
O să beau nişte vin.
- Ce e acolo? - Păi, uită-te.
Văd ceva ca... o adunătură neclară.
Astea sunt Pleiadele, cele "Şapte surori".
Vezi şase stele foarte strălucitoare şi una care de abia pâlpâie?
Da.
Aia e de fapt o îngrămădire a alte câteva sute de stele.
Numai aceste câteva stele sunt vizibile de aici. Sunt 400 de ani-lumină distanţă.
Sunt semne ale toamnei.
Vorbesc cam mult?
Da.
Nu...
Vreau să zic că îmi place.
Bine, atunci, îţi mai zic ceva.
E o noapte grozavă de văzut comete.
Lună nouă, cer întunecat.
Pot propune un toast?
Sigur.
Pentru luni noi, ceruri întunecate şi... comete.
Adunătură neclară...
- Lasă-mă să-ţi scot asta. - Bine.
Ai grijă, Bill. E scumpă.
Gata.
Nu pot face asta cu privirea lui aţintită asupra mea.
- Hai să mergem în camera mea. - Eşti nebună? Părinţii tăi sunt acasă.
Nu, nu. Dorm.
Da?
- Mă duc acasă. - Ce?
Bill!
Nu, te rog. Te rog, Bill. Te rog nu.
Jo...
- Trebuie să plec. - Încă un sărut.
- Ce faci? - Nimic.
O scot un pic la aer.
- Jo! - Ce?
Pe bune, te iubesc.
- Cred că ar trebui să ne logodim. - Bine.
Dar... fiecare chestie la timpul ei.
- Termină! - Ce?
Jo!
Haide. Îţi zic eu, cred că ar trebui să ne căsătorim.
Bill, dacă mai zici cuvântul acela o dată, o să ţip.
Căsătoriţi.
La naiba!
- Nu, tată! - Domnule Barboza. Nu s-a întâmplat nimic.
Zău, pe cuvânt...
nu e ceea ce credeţi. Noapte bună, doamnă Barboza.
Pleacă dracului de aici!
- Mulţumesc, domnule Barboza! - Fugi, Bill, fugi!
- Josephina! - Nenorocitule!
Şi tata, cu toate cele 60 de kile ale lui, încerca să-l bată măr pe Bill.
Bill încerca să fie politicos, trăgându-şi pantalonii pe el în acelaşi timp.
- Aproape am făcut pe mine. - Cât pe ce să scăpaţi basma curată.
Ce face prinţul şcolii de drept în acest weekend?
Îşi vizitează bunica în Greenwich. Are 90 de ani şi conduce singură Rolls-ul.
- Mare lucru. - Se va întoarce duminică seara.
Hei, Jo!
Ce zici? "Nimfomana"
Nu e distractiv! De partea cui sunteţi voi?
Ştii ceva, Bill? Eşti un mare nenorocit!
- Pe bune? - Bine că nu m-am măritat cu el.
Ce, crezi că asta mă va face să mă căsătoresc cu tine? Asta crezi?
Nu, pentru că nu e obligatoriu să te măriţi cu un nenorocit. Suntem în anii '80.
- De ce m-aş mărita cu un nenorocit? - Hai, revino-ţi, Jo.
Nu mă poţi forţa să fac ceva pentru care nu sunt pregătită, Bill.
- Haide măi! Eu glumeam. - Şi până când o să fiu pregătită,
dacă o să fiu vreodată pregătită, răspunsul e nu.
- Dar e o glumă. - Nu!
Na!
Nenorocitule.
Sub nicio formă. El zice că produce mai mult decât noi. Nici gând.
Jojo, vrei să te grăbeşti? O să ne vadă.
- Bill! Scoate-ţi fundul tău prost afară. - Gura. N-ar trebui să facem asta.
Ce ţine aici? Dumnezeule, ce putoare.
Ţi-am zis că are o cheie de rezervă.
Haide, să mergem. Stai, Kat, nu pot să conduc. Sunt prea beată.
Haide. Asta e mişto. E chiar prea mişto.
"Nimfomana", pe dracu'.
Ia-ţi un cal, nenorocitule.
Sărutările tale mai dulci ca mierea
Dar ştii ce? La fel sunt şi banii mei...
Tot ce vreau să faci pentru mine
E să-mi oferi
Respect, măcar un pic
Doar un pic
R-E-S-P-E-C-T, află ce înseamnă
R-E-S-P-E-C-T, ai grijă frate
Spune pe bune, spune...
Hei, voi. Unde mergem?
- La restaurant. - Da!
- Hai. O să fie grozav. - Nu, fetelor. Nu.
- De ce? - Haide, să simţi un pic că trăieşti.
Kitty-Cat Kat (Pisicuţă)?
La naiba.
Am reuşit.
- Doamne. - Îmi dai şi mie un fum?
Da.
Mulţumesc.
- Asta-i viaţa adevărată, nu? - Absolut.
Hei, Dais? Dansezi?
Dacă dansez? Eu conduc.
Ţine-mi şi mie asta, Kat.
Hai, fetelor. Să mergem.
- De ce? - Că-i plictisitor.
Nu-i plictisitor, e distractiv.
Trebuie să te relaxezi şi să te simţi bine.
"În afara oraşului".
Ticălosule!
E în regulă, Dais. Te rog?
- Dă-mi cheile. - Nu, Dais, conduc eu.
Dă-mi cheile, Kat. Dă-mi cheile alea nenorocite!
Daisy, nu-ţi trebuie cheia.
Ce vrei să faci cu maşina?
Jo, trebuie s-o oprim.
- Daisy, nu! - Daisy, ce faci?
- Maşina mea! - E frumoasă.
- Ce faci? - Greenwich, pe naiba!
Daisy, uite. Daisy, ea e Serena Windsor, sora mea.
Serena, ea e Daisy Arujo.
Daisy.
Bună.
De unde era să ştiu? Ai zis că te duci la bunica-ta.
Bunica a avut o migrenă. Te-am sunat când m-am întors. Dar ieşiseşi.
- Am dat-o în bară. - Da, dar ai făcut-o cu pasiune.
- Eşti un ciudat. - Eu sunt ciudat?
Ne poţi lua şi pe noi cu maşina?
- Bill. - Hei.
Scuză-mă că am luat camionul.
E în regulă. Şi eu îmi cer scuze.
Am tăiat-o.
Surpriză. Soră-mea şi soţul ei se duc la Marblehead trei zile.
- Mda? - Ce vrei să zici prin "mda"?
Bill, avem apartamentul 3 zile şi 3 nopţi.
- Da, bine, nu prea cred, Jo. - Ce, eşti nebun, Bill?
- 3 nopţi întregi. - Da, te-am auzit.
Nu mă interesează.
Bill, am zis că îmi pare rău.
La ai tăi, la ai mei,
în apartamentul surorii tale, în toaleta pizzeriei.
Ce, Jake?
Îţi zic, Jo, că te iubesc. Nu înseamnă nimic pentru tine?
Când oamenii se iubesc ar trebui să se logodească.
Ar trebui să se căsătorească într-o biserică
cu binecuvântarea lui Dumnezeu, la naiba!
Nu pricepi, Jo? Îţi spun că te iubesc.
Şi tu îmi iubeşti doar scula.
Ştii cum mă face asta să mă simt?
Eu...
Îmi pare rău.
Hai, să mergem.
Am terminat, Jo. Nu mai pot continua aşa.
Hai să mergem!
Bună, Manny.
Bună, ce faci?
Ce? Ce vă uitaţi aşa?
Ai venit cu 3 ore mai devreme.
- Da. Şi? - Păi arăţi cam ciudat.
- Ce-i? - Nimic. O nimica toată.
Eşti însărcinată, Jojo?
Muşcă-ţi limba, Leona.
Ceva se întâmplă.
E doar... M-am despărţit de Bill de dimineaţă.
- La naiba! - Nu. Nu e mare lucru. Serios.
Vreau să zic că eu şi Bill nu ne mai înţelegeam demult şi...
nu am mai putut continua şi i-am zis şi lui şi...
Ştii, s-a supărat foarte tare şi a început să urle.
Dar a trebuit s-o fac, înţelegi?
Hei, e în regulă. Vreau să zic că trebuia să se întâmple.
Sunt bine. De fapt, nu prea ştiu, dar cumva mă simt bine.
Dacă stai să te gândeşti, Bill şi cu mine suntem foarte diferiţi.
Eu nu vreau nimic din ce vrea el. Căsătorie, copii, toate chestiile astea.
De fapt vreau toate astea. Chiar mi le doresc mult. Numai că nu acum.
El nu înţelege. Dacă mă iubea, aştepta.
Pe de altă parte mă gândesc că, dacă îl iubeam într-adevăr, mă mărităm cu el.
Probabil că nu îl iubesc pe Bill.
Şi totuşi îl iubesc cu adevărat pe Bill. El chiar... el mă înţelege atât de bine.
Nu, nu. Voi aveţi dreptate.
Nu am nevoie de Bill. Am atâtea de făcut.
- Leona? - Ce e, dragă?
Într-o zi o să-mi spui ce pui în pizza.
Când te pensionezi, da?
Sigur. Când mă pensionez.
Bine. Astfel aş putea conduce locul ăsta, şi... nu am nevoie de Bill pentru asta.
Şi, Kat, nu eşti numai tu deşteaptă. Şi eu aş putea merge la facultate.
Aş putea face cursul ăla. Cum se cheamă? Economie.
Bine. Mulţumesc, voi sunteţi super.
Ştiţi, mă ajutaţi, mă susţineţi, îmi spuneţi că am luat decizia corectă.
Cred că trebuie să merg la baie.
Bărbaţii!
- Bună. Sunt acasă. - Bună. Cum se simte doamna Farley azi?
Bine. A sunat doar de 4 ori, dar se rezolvă.
- Hei, Phoebe. - Bună.
Ce-i cu tine?
- Cu siguranţă e în toane bune. - E bucuroasă că vine mama acasă.
Da. Mai durează puţin.
- Cum e ea? - Cine?
- Doamna Travers. - Nikki?
- Ce vrei să ştii? - Unde ai întâlnit-o?
- La facultate. - La Yale?
În primul an. E ciudat să te gândeşti că la tine toate astea urmează.
Mă uit la tine cum analizezi totul
şi-mi amintesc exact cum mă simţeam eu când am început facultatea Yale.
- Cum te simţeai? - Mic şi speriat.
Dar grozav. Vreau să zic că a fost extraordinar.
Mă simţeam de parcă urma... să trăiesc cu adevărat.
Şi aşa ai făcut, nu?
Da, sigur. Iată-mă aici.
Kat, în viaţă se întâmplă tot felul de lucruri.
Ce pot să zic?
Hei, n-or să te omoare la pizzerie?
Nu, îmi ţin locul.
Hei, ştrengăriţo. Vino încoace.
Te-am prins. O să te azvârl ca pe-o minge.
- Azvârle-mă. - Vrei să zbori? Bine.
La naiba! Unde dracu' e Kat? Trebuia să fie aici de acum juma' de oră.
- Calm! - Da. A sunat.
Aveau nevoie de ea să aibă grijă de copil. A zis că îi ţii tu locul.
Trebuie să iau cina cu părinţii lui Charlie în seara asta. Ea ştia asta.
La naiba!
- O omor! - Calm. N-ai pierdut mare lucru.
Tata nu e tocmai binedispus.
Mama ta o să gândească că am făcut-o special.
Mama nu gândeşte. Nu-ţi face griji.
- O să cinăm altă dată. - În regulă.
- O să te sun. - Bine.
Asta conduci acum?
Asta miroase mult mai bine în comparaţie cu Porsche-ul.
Ai dreptate.
Bună, Dais.
Hei, îmi pare rău că n-am venit.
Am zis că îmi pare rău. De ce trebuie să fii atât de scorpie?
Corect. Eu sunt scorpie şi tu un înger, indiferent de situaţie.
Trebuia să-ţi pună ştampila asta pe certificatul de naştere.
Care-i treaba? Îţi descarci nervii pe mine.
Ştiai că trebuia să mă întâlnesc cu părinţii lui Charlie în seara asta.
- Dais, scuză-mă. Am uitat. - Tim avea nevoie de tine, nu?
Ce dracu' faceţi voi doi împreună? Asta aş vrea să ştiu.
- Ţie ţi s-ar părea stupid. - Mi s-ar părea jalnic.
Că tăticu' i-o trage dădacei, e poveste veche. Se întâmplă mereu.
Vorbim, citim, ascultăm Mozart câteodată...
Chiar crezi că tipul ăsta de 30 de ani o să-şi lase nevasta pentru tine?
Trăieşti într-un idiot de roman de dragoste, Kat.
Da. Să ne-o tragem, să ne-o punem, să înjurăm.
Măreaţa Daisy. Care nu se lăsă prostită de nimeni.
De ce nu iei bani pentru serviciile prestate? Ar fi mai cinstit aşa...
Ca să îţi speli conştiinţa.
La naiba!
- Jojo. Prinde. - Bine, vin.
Bine, două beri mici.
Asta-i masa mea.
Putem schimba cârnaţii cu salam?
Sigur. De ce nu?
Hei, Jo. Fă-mi un serviciu. Stai mâine cu Phoebe?
Da, sigur. Să fie dădacă în locul dădacei?
- Cred că-mi vine să vomit. - Da, te servesc, Kit-Kat.
- Ştii, mă simt puţin ridicol. - Nu ţi-e teamă, nu?
- De nopţi furtunoase? - Kat, e doar o poveste.
Vom vedea.
Sper că bătrânului Elias îi place pizza.
Hai să mâncăm.
Va fi mare păcat când vor moderniza locul ăsta.
Da. Toţi vrem să oprim timpul, nu?
Dar nu putem. În curând tu vei fi la şcoală.
Construcţia casei o preiau cei care au încheiat contractul.
Nikki vine acasă.
Ce-a fost asta?
- Elias Montrose! - Ţi-am spus eu.
Aşteaptă aici.
Fugi, fugi, fugi.
Au ajuns.
Cum se simte mama ta, Kat? I-ai dat la timp medicamentele?
Nikki.
- Bun venit acasă. - Mulţumesc.
Am avut noroc. Am prins avionul de dimineaţă.
- Arăţi excelent. - Da, şi tu la fel.
Bună. Eu sunt Nikki Travers. Tu trebuie să fii Kat.
Sper că mama ta se simte mai bine.
Mulţumesc pentru tot ce ai făcut pentru Phoebe.
Numai despre tine vorbeşte la telefon.
E o fetiţă minunată.
Kat, noi ar trebui să mergem. Mama ta ne aşteaptă.
Mi-a părut bine să vă cunosc, domnule şi doamnă Travers.
Tim, nu uiţi nimic?
- Jojo, cât îţi datorăm? - Nu. E în regulă.
N-am nevoie de bani.
Mulţumesc. Hai, Kat.
Kat, nu ştiu ce să zic. A sunat cineva la uşă, am crezut că eşti tu,
şi era această persoană acolo. Eu...
aproape am făcut pe mine.
Nu cred că ştie.
Bine, în regulă, te ţinea de talie. Şi ce?
Vreau să zic, dacă mama ta murea?
Încerca doar să fie drăguţ. Aşa se poartă oamenii.
Ea s-ar putea să fi înţeles, totuşi. Pare isteaţă, să ştii...
La naiba, Kat. Crezi că ar fi venit după voi sau ceva de genul ăsta?
Nu, nu ar fi făcut asta. Nu cred că ar fi făcut-o.
Doamne, Kat. Bine că măcar nu e vina ta, să ştii. Nu e vina ta.
Doamne. Kat, aici e treabă serioasă.
Credeam că eu am probleme şi chiar am...
Cel puţin cu Bill, ce vezi aia ai.
Dar laşul ăsta acum, când v-aţi întors,
îl face pe Bill să pară bărbatul secolului.
Să nu-mi iei ghetele iar, bine?
Sunt ghete bune, Kat. Aş vrea să rămână astfel.
Aş aprecia dacă nu mi-ai mai folosi nici pieptenul. E plin de mătreaţă.
Kat, mai trăieşti?
Ce e?
Ce s-a întâmplat?
- S-a întors aseară. - La naiba.
Iar el stătea pur şi simplu. Nu mi-a zis nicio vorbă măcar.
O să fie bine.
Va fi greu, dar te vei descurca.
Mă simt prost.
De ce doare aşa de tare?
- Hai să-ţi aduc o ceaşcă de ceai. - Nu, te rog. Te rog, doar stai cu mine.
Kat! Ai comanda.
Mă scuzi. Scuze.
- Mă scuzi. Asta nu e preparată. - Îmi pare rău.
- Bună. Doriţi să comandaţi? - Da, doresc.
Pizza Mystic. Presupun că e specialitatea casei.
Da, domnule. Asta e specialitatea casei. Nu se compară cu nimic altceva.
Şi adu-mi un pahar de apă proaspătă, te rog.
- Sigur. Doriţi gheaţă? - Nu. Fără gheaţă.
Leona, vreau cea mai bună Pizza Mystic pe care ai făcut-o vreodată.
- De ce? - Fireside Gourmet. E aici.
Uite.
- Şi ce? - Leona!
- Uite. - Asta.
Sfântă Marie, maica lui Isus!
Mai doriţi şi altceva, domnule? Avem o salată de casă grozavă.
Nu, mulţumesc. Doar nota, te rog.
Nota? Aţi terminat?
Da.
Poftiţi. Vă pun restul într-o cutie să luaţi la pachet.
Nu, mulţumesc.
Mă scuzaţi.
Cineva ar trebui să îi bage brânză de capră prăjită în fund.
Homar la micul dejun, homar la prânz...
Al dracului de mulţi homari pe-aici.
Mamă? N-o să te pot duce la masă mâine.
Charlie m-a invitat la cină ca să-i cunosc familia.
- Ce părere ai? - Cred că aş putea merge cu Louisa.
- De Charlie te întrebam. - Nu e catolic.
Nici portughez nu e, nici sărac. Nu e multe chestii.
- Şi nici n-o să se însoare cu tine. - Râzi de mine?
Căsătorie? Eu vorbesc de cina cu părinţii lui.
Sigur. Ce ştiu eu, oricum?
Crezi că mereu am arătat aşa?
Când eram de vârsta ta, crezi că nu se învârteau băieţii în jurul meu?
Alte haine, aceeaşi croială.
- Numai că eu aveam bun simţ. - Mulţumesc foarte mult.
N-am sărit pe bancheta din spate a oricărei maşini sport care îmi apărea în cale.
- Chiar eşti bună la asta, mamă. - La ce?
Să mă faci să mă simt ca un rahat.
Am vorbit urât. Altă bilă neagră pentru Daisy, corect?
Înjur, sunt proastă, sunt o curvă.
Tot ce vreau de la tine e să reuşeşti ceva pe cont propriu!
Da? Ei bine, n-am să mă duc la Yale. Va trebui să te obişnuieşti cu ideea asta.
Nu mă aştept ca tu să mergi la Yale.
Sunt doar îngrijorată în ceea ce te priveşte.
Da.
Şi eu.
Mulţumesc.
Arată grozav, Elaine. Mulţumesc foarte mult. Îţi mulţumesc, Teresa.
Săriţi, toată lumea.
E minunat, Polly. E atât de moale.
Mămico, vrei pasta asta verde?
Asta e pastă de homar, Steamer. E cea mai bună parte.
E rahat, Steamer. Nu-l mânca.
- Vrei o bere? - Nu, mulţumesc.
Altcineva?
- Daisy. - Teresa. Lucrezi aici?
O ajut pe doamna Windsor câteodată.
- Tot ospătăriţă la pizzerie? - Teresa?
- Da, domnule? - Cum este homarul?
Delicios.
Charlie nu ne-a spus că eşti ospătăriţă, Daisy.
Doamna Windsor şi cu mine ne considerăm experţi în pizza.
- Serios? - Eu am lucrat într-o pizzerie într-o vară.
Sus la Cape. Ţi-aminteşti, mamă?
Nu e nimic greşit în a lucra ca ospătăriţă.
E o profesie nobilă, nu?
În orice caz, o profesie cu siguranţă.
- Opusă la ceea ce fac eu. - Şi tu ce faci, mai exact?
- Chuck... - E în regulă, Polly.
Atât de rar am ocazia să întâlnesc un om fin.
Cu atât mai puţin o rudă apropiată.
Îţi datorez totul, tată.
Mi-ai oferit avantajele pe care tu nu le-ai avut.
Când tata era de vârsta mea era instalator.
- Arată-i bucăţile de calcar păstrate. - Termină, Charlie.
Cine vrea mai multă smântână pe cartofi?
Şi mie îmi place, te rog.
- Scuze. - E în regulă, Teresa.
Aceste fete portugheze sunt tare greu de educat.
Am avut una angajată care de abia vorbea...
- Engleza? - Nu mă refer la prietena ta.
- Dar la cine te referi? - Charles.
Doar lămuresc lucrurile, tată.
Mătuşă Tweedy...
Tu nu îţi poţi educa nici măcar bărbatul să doarmă acasă.
Şi marea frustrare a tatei în viaţă a fost că nici el nu m-a putut educa pe mine!
- Nu-i aşa, tată? - Charlie!
- Toţi ştiu că nu fac faţă provocării. - Ascultă...
Dacă nu poţi educa un băiat de aur ca mine,
în niciun caz nu vei educa o portugheză proastă.
- Am spus că e de ajuns! - Bine. Cred că cina s-a încheiat.
- La naiba, Charlie. - Daisy?
Charles? Charles, întoarce-te!
Dais? Uite, îmi pare rău, în regulă? Dar o meritau.
- Nu puteam permite să te trateze astfel. - Pe mine? Ai făcut asta pentru tine.
Au fost nişte ticăloşi!
Singurul ticălos de la masa ai fost tu. Ei erau doar ei înşişi.
Să aduci acasă pe prietena portugheză săracă, la cină, zguduie familia un pic.
- Nu, asta nu e adevărat. - Sunt săracă şi urăsc asta. Recunosc.
Am crezut chiar că sunt disperată, dar nu-s nici pe jumătate disperată pe cât eşti tu.
N-o să te folosesc niciodată ca să ajung mai sus.
Tatăl tău nu a trişat la şcoala de drept. Tu ţi-ai făcut-o cu mâna ta.
Împacă-te cu ideea asta, Junior.
Nu eşti suficient de bun nici măcar pentru mine.
Teresa? Mă poţi duce acasă?
Vreau să merg acasă.
Kat...
Doamne.
Bună.
Bună, Phoebe.
Phoebe vrea să-şi ia la revedere.
- La revedere, Phoebe. - Pa.
Să continui să te duci la bibliotecă, bine?
Bine.
Ai grijă.
Asta e pentru tine.
E pentru Yale.
Toate acele stele şi comete costă mult.
Mulţumesc.
La revedere, Tim.
Da. Păi, cred... că e timpul să mergem.
Pa, Kat.
Kat?
Ai înnebunit?
Dacă îl lipeşti, mai poţi scoate banii.
Nu are nevoie de bani atât de mult.
Da? Cum va plăti pentru Yale?
Va găsi ea o cale.
Ce mai e?
...o gaură în zid numită Mystic Pizza.
- Idiotule. - Atmosfera era rustică,
servirea era prea plină de solicitudine.
Acum, eu nu sunt persoana care se omoară după pizza.
Nu sunt în mod deosebit atras de mâncarea cu brânzeturi
dar această pizza este...
Cum să spun zic? Într-un cuvânt...
superbă.
Am comandat specialitatea casei, pizza Mystic. Mistică într-adevăr.
Amestecul perfect de brânză, roşii şi condimente
pe care nu l-am putut identifica exact.
Poţi să pui pariu că nu ştii...
Asta e Pizzeria Mystic, din Mystic, Connecticut.
Mă văd nevoit să le dau nota maximă.
4 stele.
Şi mai ziceai că tipul e idiot.
Alo, pizzeria Mystic.
Poftim?
Nu, nu. Nu sunt necesare rezervări.
Rezervări!
Da. Da, pe strada principală.
Sunt Hector Pleshette şi vă doresc... bon appetit!
Bill, important pentru mine.
Nu vreau să mă înţelegi greşit, dar trebuie să îmi păstrez
propria mea identitate.
Să-ţi menţii identitatea. Da. Înţeleg chestia cu nunta,
şi te iubesc mai presus de orice.
Dar trebuie să ştii ce simt eu
pentru că absolut nimic nu s-a schimbat.
Cu excepţia numelui tău.
Cu excepţia numelui meu.
Cu cine vrei să dansezi, cu mine sau cu Kat?
Nu cu tine.
E pentru Yale.
Mi-i vei da înapoi.
- Nu, eu... - Nu, am discutat şi cu Vic.
Noi nu avem copii.
Daisy, Jojo... tu.
Voi sunteţi copiii mei... Aşa că...
Mulţumesc, Leona.
Hei! Îmi strici rochia.
Karen, duci tu asta la masă?
E o petrecere grozavă.
Ce vrei, Charlie?
Ştii...
Ce ai zis de mine şi de tata...
Aveai dreptate.
- Şi? - Îţi datorez scuze.
Bine.
Deci...
Deci?
Deci... îţi place îngheţata cu ciocolată?
E preferata mea.
Atunci asta trebuie să fie noaptea ta norocoasă.
Continuă.
M-am gândit că te voi găsi aici.
Văd că ţi-a venit prietenul.
Cine ştie ce va fi?
Doamne, joia viitoare e Ziua Recunoştinţei.
Curând voi fi la facultate.
- Îmi faci un serviciu? - Care?
Data viitoare când alegi un student de la Yale, vei lua unul de vârsta ta?
- Ştiu şi eu... - Hei, voi.
N-o să credeţi ce mi-a zis adineauri mama lui Bill. O să muriţi, nu alta.
A venit la mine şi mi-a zis: "Deci, când aud veşti bune?'
M-am măritat de două ore şi deja mă vrea borţoasă!
Vă iubesc din suflet pe toate.
- Ştii ce mă întreb? - Ce?
Ce dracu' credeţi că pune Leona în pizza asta?
Subtitrarea: DVD-Rip
Sinconizare şi revizuire: muLineZu
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org