Ultima oprire, oameni buni! Capăt de linie.
Luați-vă lucrurile și coborâți!
Vă mulțumesc.
Bine ați venit, doamnelor și domnilor,
la cel mai mare carnaval din lume!
Atracții înfiorătoare, distracție pentru toate vârstele.
Grăbiți-vă!
Priviți frumusețile Orientului
reconstituind dansuri interzise pentru educația
și plăcerea voastră.
Jocuri de noroc. Jocuri de îndemânare.
Molly, uite ce ți-am luat! Bomboane de ciocolată.
Ești gata de plecare? Ai luat sendvișurile?
Ultima șansă de a vedea această ciudățenie supremă.
Trebuie să vă rog totuși să vă amintiți că acest exponat
e prezentat exclusiv în interesul științei și educației.
De unde a venit? E fiară sau e om?
Intrați! Intrați și aflați!
Această creatură a fost examinată de cei mai importanți oameni de știință
atât din Europa, cât și din Americi, și a fost declarat un bărbat.
Fără echivoc, un bărbat.
Poate rezista săptămâni întregi fără mâncare sau băutură,
trăind numai cu aer.
Dar aveți noroc, pentru că în seara asta îl vom hrăni pentru ultima dată.
Dulceață.
Va exista o mică taxă suplimentară pentru această atracție,
dar nu e un dolar, nici 50 de cenți, ci 25 de cenți.
Un sfert dintr-un dolar și îl veți vedea hrănindu-se.
Sugând sânge de reptile și păsări,
ca un prunc care se hrănește cu laptele mamei sale.
Mușcă! Hai!
Nu.
Haide! Un sfert de dolar.
25 de cenți. Plătiți!
Veniți încoace și luați un premiu!
Hei, vere.
N-ai voie aici.
Tu.
Ești tipul din stația de autobuz.
M-ai urmărit până aici, nu-i așa?
De ce?
Ce-nvârți, amice?
Ești dintr-o bucată? Cauți de muncă?
- N-are nimic de oferit. - Maiorule, lasă-mă un minut.
Vine o furtună. Trebuie să încarc repede. Îmi lipsesc câțiva băieți.
E muncă grea.
Primești un ban și pleci. Nu șterpelești de pe-aici. Înțelegi?
Bine, băieți, la trei!
Sunteți gata?
Unu, doi, trei.
Trageți-l jos!
Unu, doi, trei!
Să te ajut să-i numeri, Rockefeller?
A fost un dolar, minus banii pentru Nătâng.
Exact. Te-am bunghit, omule.
Îți dau cinci pe radio.
Uite, ne întâlnim cu alt bâlci cam la 30 km de aici.
Îți dau cei cinci,
plus o masă caldă când ajungem acolo.
CABANE MODERNE BĂI 10 ¢
10 SPECTACOLE MARI
Haideți, băieți! Am nevoie de ajutor. Repede!
Hei, tu! Radio Flyer, vino încoace!
Nătângul a scăpat.
Dacă-l vezi, nu-l lua de unul singur. Hai să-l prindem pe nenorocit!
Uitați-vă sub camion!
Nu, mai departe! La casa de distracții!
Repede!
Îți deschid eu.
CASA DAMNĂRII
Intră tu! Dacă-l vezi, împinge-l afară!
Ne întâlnim în cealaltă parte.
UITĂ-TE LA TINE PĂCĂTOSULE
Hei, amice, toată lumea te caută.
N-o să te dau de gol. N-ai făcut nimic împotriva mea.
De ce nu ieși?
Haide, n-o să-ți fac rău.
Eu nu sunt așa.
Ușor!
Hei!
Hei, o să-l omori. Dumnezeule, puștiule!
O, Doamne, e mort?
N-am nevoie de curcani aici, Clem. Du-l de-aici!
În spate.
În cușca din spate.
La naiba!
Dumnezeule!
Afară, afară! Hai, hai, hai!
Înapoi! Înapoi, înapoi, înapoi!
Veniți și vedeți
unul dintre misterele inexplicabile ale universului!
E om sau fiară?
Eu nu sunt așa.
Lumea dă bani frumoși doar ca să se simtă mai bine.
Se uită de sus la nenorocitul ăsta
ronțăind niște zgârciuri de pui.
Cum e capul?
Întoarce-te!
Găsești o saltea acolo, în spatele borcanelor.
Poți dormi acolo la noapte.
Să fii ferit de ploaie.
Haide, du-te, după colț.
Te-ar interesa o slujbă constantă, tinere?
Oamenilor de aici...
... nu le pasă cine ești sau ce ai făcut.
Da.
CEL MAI FLEXIBIL OM-ȘARPE DIN LUME
'Neața!
Ai o cadă?
Cu siguranță.
Doar ce-am sosit azi-noapte și m-am gândit...
Normal.
Te costă 10 cenți s-o folosești și primești săpun și...
... apă caldă.
Las ușa deschisă?
Sigur. Dar pune banii pe masă.
Îmi pare rău că te-am trezit, scumpule. Fac o baie.
Trebuie să merg în oraș oricum.
'Neața!
Și o să iau micul dejun.
Scumpule, vezi să fie micul dejun.
Promite-i Zeenei că nu te duci într-o crâșmă.
Ești familiarizat cu cărțile alea?
Și Tarot.
Chestii foarte puternice.
Poate Zeena îți va prezice viitorul, dacă ai noroc,
după baie.
Poți să-ți dai jos hainele și să le pui pe scaun, aranjate frumos.
O să-mi iau ouă Benedict, un croissant,
jus d'orange, café au lait
și ba-bum.
Au revoir, ma chérie.
O să-l ajut pe Clem puțin.
Pe Clem?
Poate îmi poți face vânzare mie. Știi tu, să lucrezi publicul.
- Avem un spectacol de citit gânduri. - Ce ar trebui să fac?
Nu e mare lucru. Carnavalul face tot.
Le părem sudiști sudiștilor și vestici celor din Vest.
Tu ai un ritm drăguț.
Trebuie doar să te bizui pe el. Să le vorbești pe limba lor.
Vorbești rar, dar, în același timp, îi păcălești repede.
Da, poți să vinzi pentru mine.
Și, în timpul liber, poate îți arată Pete un truc, două.
O să te descurci, dragule. Ai panaș.
Ce e ăsta?
Ei bine...
... ești plăcut la vedere, dragule.
- Ești o belea, nu-i așa, puiule? - Nu, dnă, deloc.
Ba ești. Ești un „poate”.
Și ăștia...
... sunt foarte răi pentru mine.
O, tu ești rea.
- Mai bine plec. - Da.
Încearcă numai să scapi, fraiere!
BRUNO CEL MAI PUTERNIC OM DE PE PĂMÂNT
Preia tu! Mă lasă genunchii.
Mereu cu genunchii.
Eu sunt Maiorul!
Cel mai mic om știut,
maestru în nami-jitsu, tehnica secretă din Orient.
Și, pe 20 $, că pot bate pe oricare țărănoi de-aici într-un meci de lupte.
Nu vă sfiiți, oameni buni! Dacă are cineva vreo întrebare...
... dl Carlisle va aduna acum cartonașele și plicurile.
Scrieți-vă întrebările și numele pe un cartonaș din interiorul plicului.
- Nu trageți cu ochiul la vecinul. - Mulțumesc.
Hai să fim politicoși și n-o să dăm de necaz.
Toți avem câte cinci simțuri.
- Dră Molly, aveți o întrebare? - Nu.
Bine. Nu veți primi un răspuns atunci.
Putem auzi, vedea, atinge, mirosi și gusta.
Cu toate astea, am fost binecuvântată cu un al șaselea simț.
O legătură naturală, dacă vreți, cu eterul.
Mulțumesc pentru plicuri, dle Carlisle.
Alege-ți credința sau culoarea perdelelor...
Zeena atrage o mulțime bună acolo, Pete.
Ești băut? Haide, Pete!
Pete, Zeena a început.
Citesc eu primul cartonaș.
Îi va trebui în curând.
Bine, Abigail.
- Notează! Unde e creta? - Aici.
Oamenii mă întreabă mereu dacă am ajutor spiritual.
Oameni buni, singurele spirite pe care le controlez eu
sunt cele din sticla asta.
Spirtoasele.
Îngrijorată pentru mama ei. O să se uite în curând.
- Și fiecare cartonaș de după, înțelegi? - Știu, știu.
Întrebările sunt acum în eter.
Nu le-am atins niciodată. Nu le-am citit niciodată.
Nu e nevoie, pentru că le simt aici.
Poftim, Zeenee.
Abigail - îngrijorată Mama $
E o femeie...
... îngrijorată pentru mama ei.
„Se va face mama bine? ”
Pete e băut.
Mă duc eu.
Stați, primesc o scrisoare.
Da. E un „A”.
Asta sunt eu.
Abigail? Ăsta e numele tău, dragă?
Aș spune că mama ta a tras mult...
- Molly. - Care plic e, Pete?
- Nu știu. - Ăsta?
Nu-mi amintesc.
Îmi pare rău, Molly.
- Acum voi încerca următoarea întrebare. - Nu știu care e.
Madam Zeena.
Spune-mi mai multe!
Te rog!
Spune-i, dnă Zeena. Dacă poți.
Ai câțiva frați sau surori, nu-i așa?
Nu, nu am, dnă.
Doar o soră.
Fratele meu a murit.
A, da.
Dar îl văd.
Asta m-a derutat. Fratele tău e chiar aici în clipa asta.
Mâna lui e pe umărul tău.
O simți?
Da.
Da, am simțit ceva.
I-am simțit mâna.
O, Doamne! Harry!
Ești bine?
Biata femeie voia să știe mai multe.
Normal.
- Ce i-ai spus? - Păi, adevărul.
N-am avut un indiciu și am folosit un truc să calmez mulțimea. A fost doar un truc.
A durut.
E bine. E bine că ai făcut asta.
Da, ei...
- I-am dat o amuletă. - Îmi pare rău de indiciu.
- Nu știu de ce nu mergi înainte. - Nu facem spectacole cu fantome.
- Nu iese niciodată nimic bun. - E atât de rău să-i dai speranță?
Nu e speranță dacă e o minciună, Stan.
Ce sunt cărțile alea atunci?
- Tarotul? - Dragule, nu e același lucru.
Nu, le folosesc și pentru mine. Și Pete.
Întotdeauna primești un fel de răspuns.
Ți le-am luat de la Paris.
Am stat la Ritz.
L-am făcut încă 4 săptămâni.
Am scris cea mai mare parte a sistemului de cuvinte în turneul ăla.
Acolo am perfecționat numărul. Nu-i așa, George?
Mai poți să-l faci?
Bine.
Stanton...
Dă-i Zeenei un obiect. Orice obiect.
Concentrează-te, te rog, la obiectul din mâna mea, profesore.
Ce îmi poți spune?
Ceas de mână.
Curea de piele.
Alamă, nu aur.
Vechi și uzat.
Dar e plin de însemnătate...
N-a fost al tău inițial, nu-i așa?
L-ai luat sau...
L-ai furat, nu-i așa?
Văd un bărbat mai în vârstă.
Băiatul îl urăște.
Băiatului i-ar plăcea să fie iubit, dar îl urăște pe acel om...
Moarte.
Moarte și dorința de moarte.
Iubea ceasul ăla. Era mândria lui, a tatălui meu.
Chiar așa?
Nu, nu, nu.
Gata. Gata!
Gata!
E totul acolo.
Acum, vezi...
... fiecare cuvânt are un număr,
iar acest număr te duce la alt cuvânt.
Ba-bum!
Zeena mi le spune.
„Concentrează-te, te rog, la obiectul din mâna mea, profesore. ”
„Te rog”, „obiect”, 21.
Accentul pe „concentrează-te”
înseamnă că e vechi și uzat.
Ieftin.
Ba-bum.
Dar...
Trebuie să știi să descifrezi victima.
Cum se mișcă și vorbesc, cum se îmbracă.
Oamenii sunt disperați să le spui cine sunt.
Disperați să fie văzuți.
Cât de adevărat!
Da, dar de unde știi că i-ai captivat?
- Ei bine, faci o pauză. - Exact.
Stai un moment.
„Mă scuzați, vă rog? Am nevoie de un pahar de apă. ”
Da, sau leșini.
Slăbit de efort.
- De unde ai știut de tatăl meu? - Asta e o descifrare de masă.
E un „Curcubeu Negru”. O mărime se potrivește tuturor.
Ești cumpătat, dar generos, retras, dar prietenos...
Și tu...
... îl urai, dar îl iubeai.
Toată lumea a avut probleme.
Cineva pe care l-a urât.
O umbră din trecutul lor.
Și, de obicei, pentru un băiat, e tatăl lui.
Dacă victima e mai în vârstă, spui că a avut o pierdere recentă.
Dar mai tânăr?
E tatăl. Întotdeauna există un tată.
Ei bine...
Îi duc ăștia lui Clem.
Am avut o zi bună azi.
O zi grozavă.
Dragul meu Pete.
Îmi frânge inima.
Nu, nu, nu. Nu mai bei, Pete.
- I-am promis Zeenei. - Zeena nu va ști, Clem.
- Doar o sticlă, atât. - Bine. Ultima dată.
Doar du-te!
Fii binecuvântat, Clem! Fii binecuvântat!
Ăștia sunt îngerașii mei.
Pune-l aici! Asta e casa lui.
Nu.
Pune-l invers! E timid.
Trebuie să-mi țin frumusețile proaspete.
„Născut de aceeași dorință și amenințare”
„care ne-a făcut pe toți să umblăm pe acest pământ, ”
„dar ceva a mers prost cumva în pântecele matern. ”
„Nepotrivit pentru a trăi. ”
Majoritatea mor chiar la naștere
sau chiar în interiorul mamei.
Acum, ăsta e unul rar.
Enoh.
L-am numit din cauza Bibliei.
Nenorocitul și-a ucis mama chiar la naștere.
S-a zbătut câteva zile, behăind ca un vițel.
Ochiul te urmărește ca-n portrete.
Cutia roșie, alcool din lemn.
Bun pentru murat, rău pentru băut. Otravă, otravă adevărată.
Cutia albastră,
melasă fermentată, dublu distilată.
Dumnezeule mare, mă arde gâtlejul ca pe taur fundul când alungă muștele.
Oamenii știu unde să vină. 50 de cenți litrul.
Să nu furi niciodată un litru.
Trebuie să faci cutia să zăngăne,
la fel ca toată lumea.
Eu nu mă ating de el.
Vai, ce neprihănit!
Spune doar că înțelegi.
- Înțeleg. - Ce înțelegi?
- Să nu fur niciodată un litru. - Exact.
Respectă regulile, nu te pune cu mine.
Asta e lecția.
Clem m-a rugat să-ți livrez asta.
Șase litri de alcool din lemn pentru spectacol.
Da, pentru spectacol.
Păcat, nu-i așa?
Poți să le pui acolo.
Poftim!
Hei, Pete.
Mi-ar plăcea să învăț orice ai vrea să mă înveți.
Să te învăț?
Înțeleg dacă nu vrei să-ți divulgi secretele.
Nu. Nu e vorba de asta, băiete.
Doar că a trecut ceva timp
de când m-a rugat cineva să-l învăț ceva.
- Mulțumesc. - Da.
- Știi unde mă găsești. - Da.
Să ai o zi bună!
Să nu cazi niciodată în păcatele poftei sau mândriei.
Eu am fost transformată în forma asta tristă
că nu mi-am ascultat părinții.
Ei voiau doar binele meu...
Născută în timpul unei furtuni electrice,
atmosfera s-a încărcat cu putere electrostatică.
Sunt acum capabilă să rezist la mii
și mii de volți,
în timp ce-mi vor trece prin corp.
Vă avertizez să păstrați distanța,
pentru că acest divertisment aduce cu el pericolul de electrocutare,
chiar și pentru cei din imediata apropiere.
Eu nu sunt așa.
Nu așa, nu sunt așa.
Molly.
Vreau să-ți arăt ceva. Ai o secundă?
Am câteva minute înainte să înceapă Zeena.
Ți-am văzut spectacolul și mi se pare foarte bun,
dar am o idee pentru numărul tău.
În spectacol, spui o povestioară...
Dar dacă le-ai arăta ceva? Ce părere ai de asta?
Un scaun electric și te pun în el.
Se pun cătușele și publicul se întreabă ce se întâmplă.
Apoi apare micuțul cu o glugă de călău.
Trage de manetă și lor li se face foarte frică.
Se gândesc că o să mori și bum, îi iei pe nepregătite.
Ce zici?
Vrei să mă execuți?
Doar pentru o secundă. Apoi revii la viață.
M-ai desenat?
Da, desenez ce am în minte.
Ai putea să-ți câștigi existența din asta.
Mama mă trimitea la concursuri când eram copil.
Le câștigam pe toate, dar nu știu...
Eu doar...
E ceva ce am făcut mereu. Mă ajută să gândesc.
Știi că asta e operă de baltă, nu?
Nimic nu e de calitate aici.
- Tu ești mai bună decât locul ăsta. - Poate mă crezi specială, dar nu sunt.
Poate că văd ceva în tine ce tu nu vezi.
- Da? - E posibil.
Poate astea sunt destul de bune pentru mine.
Nu te cred.
Dacă nu e destul de bun pentru mine, sigur nu e destul de bun pentru tine.
Ce părere ai?
Arăți bine.
Gândește-te la asta!
Bine, ai trepte.
Ești gata?
Voilà!
Arată exact ca în schiță, nu?
- Nu, stai pe scaun! - Tu l-ai făcut? Când l-ai făcut?
Și pune mâinile acolo!
- Așa? - Da.
Vezi? Maiorule, asta e dramă.
Treaba ta e să tragi de manetă. Bine?
- Nu te apleca să vorbești cu mine. - Nu mă aplec. Îți arăt.
Tragi de manetă înapoi.
Nu, trebuie să o faci cu forță, dramatic.
Chinuie-te, cu două mâini. Poți s-o faci.
Și electricitatea zboară, toată lumea e îngrozită.
Oare va supraviețui? Sar scânteile.
Și după aia tu o salvezi. Împingi asta în față, cu două mâini.
Chiar... Și asta e!
Cătușele se desprind. Iese fum.
N-am aranjat astea încă, dar vor scoate scântei.
Nu știu ce-i cu aiureala asta, dar eu nu port asta.
Dar e atât de bun!
Ce, ești dintr-odată inginer?
E același covor de cauciuc și curent. Doar un spectacol mai bun, atâta tot.
- Ce face roata? - Aia e o abureală.
Uite...
- O să mă gândesc. - Eu o fac.
Cred că a descoperit ceva.
Sigur.
Pleci într-un loc special?
Îi duc pe Pete și Zeena în oraș.
- Vrei să-ți luăm ceva? - Nu, nimic.
- Ce-ți pasă ție? - Nu, nimic.
Ai stat de vorbă cu Molly cam des.
Întâmplător, îl știu pe tatăl ei. Îl cunoșteam foarte bine.
Un escroc vechi.
Eu cred că nu te-ar fi plăcut deloc.
I-am promis că voi avea grijă de fată și o s-o fac.
Încă mai am două kile bune de carne și oase chiar aici.
Dacă-i faci rău fetei, le primești pe toate.
Ce mai faci aici?
Am avut un vis. N-am mai putut adormi.
Îmi spui despre el?
Era vorba de tata.
A murit?
Era viu și zâmbea în vis.
Pun pariu că era chipeș, nu? Fetele seamănă mereu cu tăticii lor.
„Mary Margaret Cahill, nu uita să zâmbești”, spunea.
Nu îmi prea place să zâmbesc, dar pentru el zâmbeam.
- Scăpa de orice cu șarmul lui. - Un bărbat pe placul meu.
- Mai spune-mi! - Despre el?
Sigur, despre tine.
Ce e cu mine?
Știu că îți plac bomboanele de ciocolată
și să citești.
Și să dansez.
Când ai dansat ultima dată?
- A trecut ceva timp. - Da?
O să rezolvăm asta.
Ești gata?
Să-i dăm bătaie!
M-am gândit la ce ai spus, Stan.
Ce am spus?
Îmi amintesc.
Și unde am merge?
Dacă ți-aș spune că pot obține un număr de două persoane pentru noi?
Despre ce vorbești?
Vorbesc despre un număr cu care am fi cap de afiș
în cele mai mari hoteluri și showroom-uri,
de pe coasta de est până pe coasta de vest.
- Visezi. - Nu, ești mai presus de locul ăsta.
Dacă mă lași, vreau să-ți dau lumea și tot ce e în ea.
Molly.
Haide! Am nevoie de ajutor.
Rana de la cap s-a agravat.
Muștele au ajuns la ea.
Febra nu scade.
- E mort? - Nu. Dar va fi.
IISUS SALVEAZĂ
Ai auzit?
Neamțul ăla mic, cel care arată ca Chaplin, tocmai a invadat Polonia!
Ce tupeu pe el! Pune-l aici!
- Haide! - N-aștepți?
Să răspund la întrebări? Nu! Îl vor lua ei, vor avea ei grijă de el.
- Îl pun sub... - Am spus să-l lași!
- Nu-l putem lăsa în ploaie. - Nu te preface că-ți pasă.
Ți-e foame? Eu mor de foame!
Haide! Friptură și ouă, din partea mea.
Scumpo, sare și piper, te rog.
Cum convingi un om să facă pe nătângul?
Nu o să te aburesc. Nu e ușor.
Trebuie să iei un bețiv distrus.
Un alcoolic, două sticle pe zi, înțelegi?
De unde-l iei?
Alei de coșmar, șine de tren, maghernițe, zi să-i zici.
Mulți oameni s-au întors din război dependenți de opiu, de băutură.
Acum, opiul chiar își bagă ghearele, dar îi atragi cu băutura.
Le spui:
„Am o treabă pentru tine. E o slujbă temporară. ”
Ai grijă să subliniezi asta.
„Doar temporar, până găsim alt nătâng. ”
Îi pui tinctură din aia de opiu.
O picătură de sticlă, atât.
Dar...
... acum el crede că ăsta e raiul.
Și îi spui așa, îi spui:
„Ei bine, trebuie să-mi iau un nătâng adevărat. ”
El spune: „Nu mă descurc bine? ”
Tu spui: „Pe naiba te descurci bine! ”
„Nu poți atrage mulțimea prefăcându-te nătâng. S-a terminat! ”
Și pleci.
În noaptea aia,
îi ții morala și bagi la greu.
În timp ce vorbești, el se gândește să se lase de băut,
îl apucă tremuratul, țipetele, terorile.
Îi dai timp să se gândească la asta în timp ce vorbești.
După aia îi arunci puiul.
O să facă pe nătângul.
Dumnezeule!
Bietul de el!
Așa.
Arătătorul, degetul mijlociu, pe jumătate îndoit, paralel cu degetul mare.
Ca și cum ai smulge ceva din aer.
Mâna stângă pe tâmplă.
Asta înseamnă că întrebi de culoare, textură, detalii.
Asta e.
Ai un dar pe cinste.
Nu știu cum o faci, Pete.
Să ții minte toate astea și să mai și distrezi atâția oameni.
Dacă te pricepi să descifrezi oamenii, ai învățat de copil,
încercând să fii cu un pas înainte de ceea ce te-a chinuit.
Acum, dacă chiar te-au chinuit,
atunci acolo e un gol.
Și nu va fi niciodată suficient. N-ai cum să-l umpli.
Clem dresează un nătâng nou.
Îl privează de ceva.
Bietul de el! Trebuie să-și fi pierdut mințile de-acum.
Cred că eu și George vom dormi jos în seara asta.
Stan, băiatul meu.
Ești drăguț să-mi procuri o halbă de melasă?
Pete, închide ochii și culcă-te.
Am nevoie de un stimulent, fiule.
- O să văd ce pot face. - Așa te vreau!
Doamne!
Nu ai ritm.
Ce faci?
N-am vrut să fac niciun rău, Pete. Eram doar curios.
Stan, cartea asta poate fi folosită greșit.
Înțelegi?
De-aceea am încetat să mai fac numărul.
Am fost orbit.
Când un om își crede propriile minciuni,
începe să creadă că are puterea,
e orbit.
Pentru că acum crede că totul e adevărat.
Și oamenii au de suferit. Oameni buni, cu frica lui Dumnezeu.
Și-apoi minți. Minți.
Și, când minciunile se termină, e acolo.
Chipul lui Dumnezeu, uitându-se direct la tine.
Oriunde te duci.
Niciun om nu poate fugi de Dumnezeu, Stan.
Da, dle.
Arătătorul și degetul mijlociu îndoite, paralele cu degetul mare.
Ridici mâna stângă la tâmplă, arătătorul și degetul mijlociu îndoite,
paralele cu degetul mare.
Ridici mâna la tâmplă.
Întrebi ceva anume.
Nu! Nu! Unde e? Unde e?
Pete! Haide!
Zeena!
Clem, avem o problemă!
E Pete. Și-a făcut-o până la urmă.
Nu mișcă.
Pete. O, Pete al meu!
Pete!
Pete! Pete!
Păcat și mântuire. Rai și iad.
Aflați cum este, chiar aici, pe Pământ.
Lăsați oglinzile să vă arate cine sunteți și cine veți fi.
Repede, repede!
Carusele înfricoșătoare!
Pentru toate vârstele!
Senzația secolului!
Zece atracții cu un singur bilet.
Repede, repede!
Veniți să luați un premiu!
- Clem! - Da.
Curcani. Am văzut patru mașini venind spre sud.
La naiba!
Dacă-l văd pe nătâng, am pus-o.
Îl ascund eu.
Tu dă jos semnul, aburește-i un pic, să câștig niște timp.
Adunați toți lucrătorii și duceți-i la scena de acolo.
Hopa sus!
Mișcați-vă, mutați-i! Mutați-i!
Dle polițist, ce se întâmplă?
Du-te cu ceilalți!
- Ăsta e un mandat? Pentru ce? - Nu încerc să urmez căi legale!
O să închidem ăsta într-un fel sau altul.
Da, dle.
... că faci un număr ilegal...
... subliniind cruzimea atât față de animal, cât și față de om.
Și tu, dră.
Avem soții și fiice în orașul ăsta.
Ești arestată pentru indecență. Dați-o jos!
Nu, oprește-te! Oprește-te! Dă-te jos de-acolo!
- Te fac eu să cobori. - Roata se învârte.
Curentul trebuie să meargă undeva. Maiorule, te rog!
Dacă ne permiteți, dle, puteți judeca în mod corect, ca bunul rege Solomon.
Toată lumea, înapoi!
De-aia e nevoie să poarte asta. Elimină curentul.
Molly?
Molly? Ești bine?
Faceți loc!
- Tocmai a salvat viețile adjuncților. - Molly, Molly.
Te închid.
Eu nu sunt un escroc de polițist sudist,
care pupă picioarele popii duminica și câștigă din escrocherii
șase zile pe săptămână.
Vă numiți Jeremiah?
Jeremiah, Jeremiah...
Jedediah Judd.
Da.
O chestiune de cea mai mare importanță a apărut, dle. Îmi acordați un minut?
A venit un mesaj.
Și veți vrea să-l auziți, dar nu de față cu acești oameni.
Vă rog, dle.
Nu pleacă nimeni.
Vă mulțumesc. Vă mulțumesc.
Mă numesc Stanton Carlisle, șerife Judd, iar familia mea e scoțiană.
Scoțienii sunt înzestrați cu ceea ce bătrânii numeau „al doilea văz”.
Îmi e clar că sunteți un bărbat în general neîncrezător,
dar și extrem de loial.
Aș spune că e o descriere corectă.
Și nu e treaba mea, știu că sunteți capabil să vă faceți treaba
și orice altceva ar mai apărea,
dar simt o copilărie
marcată de boală.
Și asta vă face
să vă simțiți îngrădit, prins, chiar și în ziua de azi.
Și simt ceva bizar, o amuletă, o amintire.
O purtați cu dv, o aveți de mult timp.
Cine e Mary?
O femeie sfântă.
Mama mea.
Pot s-o văd?
Pot s-o văd, dle?
Da.
Vrea să știți că boala nu v-a ținut departe de măreție, dimpotrivă.
Comunitatea vă iubește și se simte protejată de dv, dle.
Și da, nu v-ați putut servi țara pe pământ străin, dar ne protejați aici, acasă.
Și medalia asta...
... ar trebui să vă amintească de dragostea ei pentru dv.
Și, atâta timp cât o țineți aproape de inimă,
unde locuiește Domnul nostru Iisus Hristos, vă va proteja în viitor.
Și vrea să știți asta, dle.
Doar fiind milostiv cu alții
are un om putere adevărată.
După ce am furat mandatul de la ajutorul lui, am văzut numele șerifului.
Am știut că e floare la ureche.
Știi ce e amuzant? Pete spunea mereu...
„Nu hainele, ci pantofii îți pot spune tot ce trebuie să știi despre un om. ”
Și el avea o platformă în pantoful drept.
Pun pariu că a avut poliomielită sau ceva când era mic.
Armata nu l-a primit pe băiatul mamei. Mi-am dat seama după privire.
- E bine. - Cine se aseamănă se adună.
A încercat să ne bage la zdup, cu mustața aia șmecheră.
I-am văzut lanțul ăla de la gât...
I l-am scos, medalia Sfântului Cristofor, toată vorbăria biblică.
- M-am gândit că trebuie să știe o Marie. - Sigur.
Și, ca să vezi, Domnul ne-a binecuvântat.
- Numele mamei lui era Mary. - I-ai făcut-o!
Molly, te căutam.
Ești bine?
Sunt pregătită, Stan.
Pentru ce?
Să las toate astea în urmă, să plec cu tine.
Suntem pregătiți, nu-i așa?
- M-ai văzut acolo. - Sigur.
Toată viața am căutat ceva la care să mă pricep și cred că am găsit, Molly.
- Cred că sunt pregătit. - Știu că ești, Stan.
Și știu că vei avea mereu grijă de mine, nu?
Da, dacă mă lași.
Și Zeena?
Din cauza lui Pete?
- Nu vreau s-o rănesc. - N-ai s-o faci.
Zeena a trăit. Știe mersul lumii.
Toată lumea știe că după tine tânjesc.
Molly, tu ești motivul pentru care am rămas pe-aici.
Ai văzut-o pe Molly?
Stan?
N-am lăsat pe nimeni să o facă până la capăt cu mine.
Nu pe cei cu care am fost de acord, oricum.
N-ai de ce să-ți faci griji, iepuraș.
Hai să mergem! Ia-ți lucrurile!
Bruno!
Molly! Nu. Vino cu mine!
- Lasă-l în pace! - Nenorocit afurisit!
Nu! Dă-mi drumul!
Te-am avertizat, nu?
- Bruno, o să-l omori! - Vino încoace!
Oprește-te! Dă-i drumul!
- O să-l omor! - Lasă-l în pace!
Pleacă! Îl iubesc! Plec!
Nu înțelegi? Plec cu el!
Vrei cartea înapoi?
Nu.
O meriți.
Ai muncit din greu pentru ea.
Ești pregătită?
- Pentru ce? - Pentru lume și tot ce e în ea, iepuraș.
Unu, „vei”. Patru, „spui”.
„Îi vei spune acestei doamne la ce se gândește? ”
DOI ANI MAI TÂRZIU
Opt, „încredere”. „Să nu ai încredere în nimeni implicat. ”
Nouă, „pierdut”.
Nouă, „complet”, pierderea a tot.
Șapte, „singurătate”.
Patru, „spui”. Nouă, „complet”.
„Vreau să vă spun despre singurătatea absolută. ”
Opt, „încredere”.
Șase, „negativ”.
Tată.
Te duci acum.
Vreau să...
Stan, ești bine?
Da. Continuă. Avem două spectacole mâine.
„Singurătate”.
Doi, „frică”.
„Accent pe detalii”.
Cerc. „O profeție împlinită”.
Așteptați!
O femeie.
Poți fi mai exact?
Inițialele „R” sau „S”?
„R”.
Da.
Da, „R”.
Cred că știi cu cine vorbesc acum, nu?
Ai dreptate din nou.
Ai dat-o în bară.
Stan...
Stan.
Următorul spectacol e în 30 de minute. Mulțumesc tuturor!
Repetăm întruna și tot greșești. Am fost acolo singur. Ce s-a întâmplat?
Îmi pare rău. Cred că eram obosită.
Să vedem câți oameni rămân la al doilea spectacol.
Un ceas de buzunar.
Aur.
Concentrează-te! Mai vezi și alte detalii?
Există o inscripție.
Litere. Am dreptate?
Da.
- Maestre Stanton, poți să le spui...? - Pot eu?
- Da, te rog, dă-mi obiectul. - Nu, mulțumesc. Îl țin eu.
Prea bine.
Maestre Stanton, care e obiectul ținut de această doamnă?
Se pare că e o seară a aurului. O poșetă aurie.
Taci, copilă!
Lasă-mă pe mine să pun întrebările.
Ce este în poșetă?
Doamnă.
Ce înseamnă asta?
Tu spui că ești veritabil, eu spun că folosiți semnale verbale
ca să comunicați.
Nu sunt trucuri la mijloc, dnă. Nu există nicio înșelăciune.
Atunci răspunde-mi!
Ce e în poșetă?
Cele obișnuite.
Ruj, o batistă.
Asta e destul de ușor, nu?
Dnelor și dlor, n-am mai întâlnit-o pe această...
... femeie înainte.
Nici nu știu de dinainte ce se află în acea poșetă
și, cu toate astea, există ceva foarte interesant acolo.
Un pistol mic.
Placat cu nichel, mâner de fildeș.
Îmi permiți?
Pretinzi că-l porți, ca să te aperi,
dar eu cred că o faci pentru că îți place.
Cred că o faci
pentru că te face să te simți puternică.
Ei bine, doamnă...
Nu ești puternică.
Nu suficient de puternică.
Ești singură la părinți, nu? Mama ta a murit când erai mică?
Umbra ei e mare și aproape, supărător de aproape.
Abia dacă a trecut o zi fără să te strivească într-un mod mărunt.
Iar arma aia,
arma din poșeta ta, ei bine...
... uneori ai gânduri întunecate, nu-i așa?
Nu-i așa?
- Sunt inițialele tale „CK”? - Da.
Ai suferit o pierdere? Pe cineva drag, nu demult?
O, Doamne! Julian?
Continuă!
E chiar lângă tine.
Mâna lui e pe umărul tău drept. Poți s-o simți?
Da. Vrea să știi ceva.
Vrea să știi cât de mândru e de tine și cât...
Ce-a fost aia?
Nu știu.
A fost diferit. Ai văzut cum m-a atacat femeia aia?
Am văzut cum ai atacat-o tu, apoi pe bărbat.
Despre ce vorbești?
Eram în dezavantaj. Eu ne-am scăpat.
Și de ce ai continuat cu ea?
Păi, trebuia. Mulțimea s-ar fi întors împotriva noastră.
Când m-a atacat, a trebuit s-o dobor.
- De ce ești atât de îngrijorată? - Ți-am spus inițialele ceasului.
Tu ai transformat totul într-un spectacol cu fantome.
Molly, tu ai văzut același spectacol ca mine?
Mulțimea era în picioare. De când n-a mai fost așa?
Adică, le dăm mentalism și ei văd un câine mergând pe picioarele din spate.
Dar asta a fost diferit. Ar trebui să lăsăm asta în spectacol.
Stan, femeia aia stătea la aceeași masă cu bietul bătrân și am mai văzut-o aici.
Când?
Hei, șmechere!
Ai o cerere. O întâlnire după spectacol.
Mulțumesc.
- Ei sunt. - De unde știi?
Normal că sunt ei.
Atunci nu-i primesc.
Ba o să-i primești.
O să te întâlnești cu bietul bătrân pe care l-ai speriat
și o să-l liniștești, o să-i spui adevărul.
Bine. Adevărul.
Și gata cu alea.
Gata. Ești mulțumită?
A fost un spectacol bun. Recunoaște!
Scuze că ați așteptat.
Dle Carlisle, nu mă deranjează. Sunt Charles Kimball.
Judecătorul Kimball.
Speram să putem avea o consultație privată.
Charles, îmi dai voie?
Charles...
Ce ai trăit în seara asta...
- Îți voi dubla tariful pe seară. - Nu asta e ideea.
Chestia e că...
Ea e cu tine?
Charles voia părerea mea înainte să te abordeze.
- Nu oferim consultații private. - Molly, te rog.
Cred că dl Carlisle vrea scuze.
De ce aș vrea asta?
Ne-ați oferit un spectacol pe cinste, așa că vă mulțumim.
Cauți consolare?
Da.
Cred că vă putem oferi asta.
Stan...
O voi face.
Doar de data asta.
Mulțumesc. Dle Carlisle, mulțumesc.
Poftim, Charles!
Ia una de-a mea.
Asta e casa mea.
La 16:30, miercuri.
Voi veni.
Mulțumesc, dle Carlisle. Domnișoară.
„Doctor Lilith Ritter. Psiholog consultant. ”
Un doctor. Ca să vezi!
Bună seara, Joseph! Îmi dai niște mărunțiș, te rog?
- Mulțumesc. - Știu că ești supărată.
Normal că știi. Poți citi gândurile.
- Vorbești cu morții. - Hai, Molly.
De ce ai fost de acord?
Ai văzut cât de disperat era. Ce voiai să-i spun?
„Nu”!
- Unde te duci? - Trebuie să dau un telefon.
Dă din cameră.
Du-te!
Pregătesc cada. Grăbește-te până nu se răcește.
Există ostilități.
Nu putem ignora faptul că oamenii noștri, teritoriul nostru și...
Mă gândeam că noi doi putem face o schimbare în orașul ăsta.
Tu și cu mine putem face o schimbare mare în orașul ăsta.
Mă gândeam că noi doi putem face o schimbare mare în orașul ăsta.
DR. LILITH RITTER PSIHOLOG
Dle Carlisle, intră!
Zi lentă?
Nu ai auzit?
Suntem în război.
Știu.
ROOSEVELT SE VA ADRESA NAȚIUNII
De unde ai știut că sunt eu?
- Ce te aduce aici? - Mi-ai lăsat cartea ta de vizită.
Așa că iată-ne aici!
Eu nu. Nu beau niciodată.
Microfoane.
Exact. Reportofon.
Înregistrezi asta?
Nu.
Biroul meu este conectat să înregistreze toate ședințele de terapie.
Ție ți-e mai ușor, dar asta e o escrocherie. Ca a mea.
Asta este?
De unde ai știut că aveam pistol?
Pot descifra repede o țintă. Pot afla ce vrea.
Și eu sunt o țintă?
Ce vreau?
Să fii descoperită. La fel ca toți ceilalți.
Asta e?
Te gândești ce vor oamenii, îi lovești unde-i doare:
sănătate, bogăție, dragoste.
Afli de ce se tem și le-o vinzi înapoi.
Atâta timp cât nu exagerezi.
Vrei să știi de unde am știut de armă?
Mi-am scos legătura atât pentru un efect dramatic, cât și pentru a anima publicul,
dar și ca să văd cum țineai poșeta.
Cotul aplecat înainte, atârna greu.
Și ai ridicat-o cu stânga, fără verighetă.
Fără semn de bronz, necăsătorită.
Îți place să ieși seara, erai la Copa, deci te distrezi,
dar presupun că-ți plac și localurile mai nasoale, nu?
Dacă vreau noroi pe fustă, îl pot găsi.
Locuiești singură.
Niciun bărbat în casă.
Trebuie să ai o armă acasă, dar te vrei o doamnă, așa că una mică.
Ceva mic, portabil, .22, .25... Patru, șase gloanțe, poate.
Și, cum îți plac lucrurile drăguțe, placată cu nichel, mâner din fildeș.
Dar ai vorbit despre mama mea.
De ce?
Damele ca tine au întotdeauna probleme cu mamele. Și cu tații.
Am înțeles.
Un complex Electra, nu?
Nu știu de ăsta. Dar nu ești atât de greu de descifrat cum crezi, dnă.
Dacă sunt atât de ușor de descifrat, de ce ai venit la mine?
Judecătorul ăla e destul de mare în orașul ăsta, nu-i așa?
Judecătorul Kimball. Nu există nimic mai mare.
Îți e pacient?
Prieten cu tatăl meu.
Vă cuplați?
De ce ai întreba asta?
Pentru că-l ai la mână.
Soția lui mi-e pacientă.
Interesantă femeie, Felicia.
Ai făcut vreodată terapie?
N-aș ști despre ce să vorbesc.
E simplu. La ce te gândești?
- Acum? - Acum.
La tine.
La mine?
- Ce e cu mine? - Hai mai aproape, să te văd mai bine.
De asta ești aici? Ca să te uiți la mine?
Nu, mă gândesc că, dacă mă ajuți, putem face o schimbare mare în oraș.
Noi?
Dacă-mi spui ceva despre judecător sau oricare dintre sus-puși,
va merita și pentru tine.
Crezi că ai ceva destul de mare sau de interesant pentru mine?
Nimic nu contează pe lumea asta ca banii, și tu primești.
Bine.
Îți dau ceva.
În schimbul adevărului.
- Adevărul despre ce? - Despre tine.
Îți dau o mică informație
și tu îmi spui adevărul.
Și nu minți!
Voi ști dacă minți.
Asta e tot?
Spune!
Kimball a pierdut un fiu.
Singurul copil.
Pe Julian.
23 de ani.
Nu nota nimic!
Ăsta nu e un truc de carnaval.
Nu lași nicio urmă.
Nu scriu nimic. Am înțeles.
Julian s-a înrolat împotriva dorinței Feliciei
și a murit pe linia frontului.
Pot lucra cu asta.
Dnelor și dlor, vă mulțumesc foarte mult.
Domnișoara Cahill.
Îmi pare rău că a durat atâta să te sun.
Da. Știi, când n-ai sunat în toamnă, m-am gândit...
Știu, îmi pare rău.
Crezi că ne-ai putea vizita înainte să închideți pentru iarnă?
Hei, Molly...
Ești bine? E tot ce vreau să știu.
Sunt bine, zău. Totul e în regulă, Bruno.
Trebuie să închid, dar mi-e dor de voi toți.
Transmite-le salutări Maiorului și Zeenei.
Și tuturor.
Oricând.
Deci, cum va funcționa asta, dnă?
„Dnă doctor”.
Dnă doctor.
Întinde-te, te rog!
Cred că o să stau jos, dacă e în regulă.
Putem pătrunde mult mai adânc dacă o faci.
De ce nu începem stând jos?
Când ți-am oferit ceva de băut, ai spus că nu bei niciodată.
Pentru că nu beau.
Dar te-ai mândrit cu asta.
Ai fi putut să iei paharul și să nu bei.
Ai fi putut să spui: „Nu acum” și să-l lași deoparte.
Dar tu ai spus: „Nu. Eu nu. Nu beau niciodată. ”
Nu poți să faci mentalism și să bei. Trebuie să fii alert tot timpul.
Când o fac, o fac.
- Și o faci acum? - O fac tot timpul, dnă doctor.
Tatăl tău bea?
- S-a lăsat când aveam 10 ani. - Dar înainte?
Clar, înainte bea, dacă știi ce înseamnă că s-a lăsat.
Când am turnat whisky-ul,
ai tresărit.
De ce?
Așa am făcut?
Da.
- Nu e ceva despre care trebuie să vorbim. - Adevărul. Ne-am dat mâna.
Nu mi-a plăcut mirosul, atâta tot.
Erai la 4 m depărtare.
Mie mi-a mirosit.
- Cum așa? - Mirosea a alcool din lemn.
Ai băut alcool din lemn?
Nu, eu nu. Niciodată.
„Niciodată”.
Iar cuvântul ăsta.
Te rog, întinde-te!
Te rog.
E un tip pe care l-am cunoscut.
Bea alcool din lemn și a murit.
La ce te gândești acum?
Nu are niciun sens.
Nu te grăbi!
Piane.
Elaborează!
Mama mea.
Cânta la pian?
Ce legătură are asta?
- Bea? - Din când în când, ca oricine.
Nu tu.
Tu nu bei niciodată.
Era frumoasă, mama ta.
Pentru mine.
Cine cânta la pian, dle Carlisle?
Un tip pe nume Humphries.
Era prieten cu ai mei.
Era în vodevil.
Câți ani avea omul de la bâlci? Cel care a murit?
- Cum spuneai că îl cheamă? - N-am spus. Nu credeam că am spus...
Pete.
Cum obținea Pete alcoolul?
Eu i-l dădeam.
Dar a fost o greșeală.
Greșeală?
- Ce era pentru tine? Îl admirai? - Anumite lucruri la el.
Eu cred că-l compătimeai.
Nu știu.
A avut o șansă și a stâlcit-o.
Pete te învăța lucruri?
Da.
Era mai în vârstă, nu? Era destul de mare să-ți fie tată.
Cred că am spus destule.
- Te-ai bâlbâit vreodată când erai copil? - Nu.
Pentru că ai o mișcare ușoară. Involuntară.
Capul ți se mișcă în sus și în jos, foarte ușor.
Și Humphries...
S-a purtat vreodată nepotrivit sau abuziv față de tine?
- Taci din gură! - E în regulă, Stanton. Răspunde-mi!
Humphries a luat-o pe mama mea, pentru că tata n-a fost destul de bărbat s-o țină.
Un ipocrit religios. Vindea mereu minciuni despre Iisus și o viață de apoi fericită.
- Și tu ce vinzi? - Eu sunt un escroc și o știu.
Sunt pus pe căpătuială și o știu. Ai înțeles?
Nu sunt deloc ca tatăl meu și nu voi fi niciodată.
„Niciodată”.
Iar cuvântul ăsta.
Vom lucra la asta.
Lucrează la actul său de dispariție acum.
- Nu se poate abține. - O să fie cap de afiș.
Ceva pentru drum.
- Eu i-am invitat. Te superi? - De ce să mă supăr?
Bună, Stan!
Mergem la Gibtown. Ne-am zis să vă vizităm, ca niște vechi amici.
George.
- Ați luat ceva de mâncare? - Doar băuturi.
- Să comandăm ceva de mâncare? - Sigur.
Cât stați?
Nu mult.
Bine. Sunteți gata?
Așa.
Asta e!
Te descurci bine.
E aceeași escrocherie, doar haine diferite.
Și...
Nu face spectacolul cu fantome!
De-asta te-a sunat?
Ce? Nu. Nu ea mi-a spus. Nu. E totul în cărți.
Spune asta fraierilor, Zeena.
Bine. Atunci fă-o tu!
Întrebare din trei cărți, ia câteva secunde.
O să-ți fac pe plac.
Cădere.
Pericol iminent.
O alegere urgentă.
Stanton, asta e ultima carte.
E un decret.
Dacă o întorci, o să afli ce te așteaptă.
Spânzuratul.
E cu susul în jos.
Dar încă poți alege, Stan.
Ai spus-o chiar tu... „Nu există cărți proaste”. Mai știi?
Depinde doar de ceea ce faci cu ea. Uite!
Am îndreptat-o.
- Păstrează imaginea asta în minte! - Bine.
Te iubea atât de mult!
Simt asta atât de clar!
Chiar dacă nu vedeați lucrurile la fel uneori.
Nu, așa este.
- Pot să ating fotografia? E în regulă? - Da, da.
L-aș putea înțelege mai bine.
A murit brusc.
Dar vrea să știți că nu a suferit.
Vrea să știți că...
... îl doare foarte, foarte tare...
... să știe că vă e dor de el, pentru că...
Ei bine, spune că...
Spune că ar trebui să știți,
cu certitudine absolută, că veți fi din nou împreună.
E aici?
E aici? Pot să vorbesc cu el?
Vorbiți cu el!
Când ai plecat...
... ai luat toată viața cu tine.
Tatăl tău a vrut să te înrolezi, eu nu.
Dar eu sunt cea care a rămas fără nimic.
Da.
Programarea de la cinci e aici.
- Nu am programare la cinci. - E aici.
Dnă doctor.
Dle Carlisle.
Ce e aia?
Jumătatea ta. I-am împărțit. Jumi-juma.
Nu mă interesează. Am primit ce voiam.
Dar ar fi trebuit să-i vezi.
Dumnezeule!
Cred că vor vorbi despre asta tot restul vieții.
Și cred că, de fiecare dată când o spun,
va fi din ce în ce mai bună, din ce în ce mai amplă.
Un toast, atunci. Pentru succesul tău!
M-a rugat să îl văd pe unul dintre prietenii lui.
- Pe cine anume? - N-a spus, dar mă gândesc la asta.
Uite, ai un seif?
Da.
De ce nu păstrezi ăștia? Nu vreau ca Molly să știe de ei.
Păstrează-i câteva zile.
Dacă te răzgândești, îi împărțim jumi-juma.
Dacă nu, îi păstrez eu.
Abia mă cunoști.
Te cunosc bine.
Știu...
... că nu ești bună.
Și știu asta, pentru că...
... nici eu nu sunt.
Zău?
Da.
Întrebi despre formă.
Și cu două degete?
Culoarea.
E bine.
Sunt prea dur cu noi.
Nu, ai dreptate.
Ai nevoie de o pauză.
Orice vrei să faci, o să facem.
Putem merge să dansăm?
- Desigur. - Apel pentru Stanton Carlisle.
- Orice vrei tu. - Poți răspunde din casă.
Mergem în seara asta, după spectacol.
Mor aici, Stan.
Te iubesc.
Da.
Omul pe care Kimball vrea să ți-l prezinte e Ezra Grindle.
Grindle mi-a fost pacient o scurtă perioadă de timp.
E instabil. Imprevizibil.
Cum stă cu banii?
O, e foarte bogat. Foarte puternic.
Și extrem de rezervat.
Relațiile cu Grindle au consecințe.
Permanente.
Ar fi bine să-mi spui cum să-l iau.
Haina, pălăria și mănușile pe tejghea.
Și golește-ți buzunarele.
Fără creioane, fără pixuri, fără chei,
fără țigări sau brichetă.
Mâinile sus!
Întoarce-te!
Am nevoie de ceasul și inelul tău.
Maniere, prietene.
Poftim?
Ar trebui să spui „te rog”.
Te rog.
Dle Carlisle.
Eu sunt Ezra Grindle.
Lasă-mă să-ți iau haina.
Te rog.
Sunt foarte precaut să apar în public, așa că-ți mulțumesc că ai venit tu.
Un om cu talentele tale.
- E foarte drăguț din partea ta. - N-aș conta pe asta.
Ia un loc!
Ce e asta?
Asta e versiunea noastră de poligraf.
Ești familiarizat cu termenul? Voi îi spuneți „detector de minciuni”.
Ai vrea să faci asta cu mine?
Asta e ideea, da.
Îți vom lua tensiunea,
respirația, contracțiile musculare involuntare.
Nu sunt sigur dacă îmi place asta.
Am avut destui îmblânzitori de șerpi în trecut.
Ne ocupăm de ei.
Ridică brațele, te rog!
Nu cred că e necesar.
Poți să ai grijă de cravată, te rog?
- Da. - Mulțumesc.
Și ce se întâmplă dacă eșuez?
Câte un lucru pe rând.
Îți voi pune întrebări simple pentru a stabili linia de bază.
Vei răspunde în propoziții scurte, doar ceea ce crezi a fi adevărul absolut.
„Adevărul absolut”.
Pot să fac asta.
Acum,
cât de scurt poți,
cum te cheamă?
Stanton Carlisle.
În ce an suntem?
În 1941.
Bun.
Ce zi e azi?
Miercuri, cred.
Cine e președintele Statelor Unite?
Roosevelt.
Foarte bine. Acum...
Cât de scurt poți,
ești un medium adevărat?
Da, sunt.
Poți citi gândurile?
Da, pot.
În împrejurările potrivite.
Scurt.
Răspunsuri scurte, te rog.
Ești în contact cu lumea de dincolo?
Înainte de a continua...
E o prezență în această cameră.
Chiar acum.
O prezență feminină.
Insistă... insistă că asta...
... să comunice cu cineva.
Cu mine? Vrei să comunici cu mine?
Cu el?
Cu tine, dle Grindle.
Eu nu...
A murit cu mulți ani în urmă.
Dar a fost...
Da, s-a stins o viață cu ea.
A fost un copil. A fost un prunc.
Ai silit-o să facă avort, nu-i așa?
Să continui?
Nu.
Nu e nevoie.
O vorbă în biroul meu, dlor.
- Ai spus că-l reglezi. - Da, dle.
L-ai reglat incorect?
- Nu, nu, nu. - Ezra...
Ai avut două și două. Două greșite și două bune.
Oprește-te, oprește-te!
Răspunde-mi la asta, l-ai adus direct de la club.
Cum ar putea ști asta? Cum?
Ei bine...
... i-am captat atenția.
În ciuda a tot.
Are o operațiune pe cinste.
Și o să te mai sune?
Da, o să mă mai sune.
Am lăsat bani buni pe masă.
Trebuie să lași bani ca să faci bani.
Va trebui să-mi dai informații reale despre el acum.
Nu. Nu eu.
Bănuiam eu.
Eu sunt singura care ți-ar fi putut da această informație.
Dacă ai vreo scăpare,
cădem amândoi.
Nu-ți face griji! Îmi dau eu seama.
Adică, tipul ăsta...
... e foarte convins de faza cu fantoma.
Nu cred că ai o problemă.
Aș spune că e foarte disperat.
Nu-ți face griji. Nu vor ajunge la tine.
Ceea ce trebuie să știi e...
... că, dacă nemulțumești oamenii potriviți...
... lumea ți se închide foarte, foarte repede.
Ce s-a întâmplat cu tine?
Viața.
Asta s-a întâmplat.
Pacientul Ezra Grindle.
Ședința de terapie numărul patru.
Sunt singur.
Pierdut.
Mă simt pierdut.
Tot ce câștig pare gol.
Vrei să elaborezi, te rog?
Mai, 1901.
Ultima dată când am văzut-o în viață.
Nu am...
„Doris Mae Cable”.
Nu i-am putut revendica corpul.
... proprietate pentru numărul de înregistrare 28030.
Pentru că aș fi fost distrus.
Așa că dragostea mea a ajuns la groapa comună.
Mulțumesc frumos.
Iată-te!
Am vrut să știu ce impresie ți-a făcut.
Fata pe care ai simțit-o în timpul testului.
N-am văzut-o.
Nu s-a materializat.
Prin asta, vrei să spui că se putea?
A fost foarte scurt, dle Grindle.
Ezra, te rog.
Am simțit tristețe profundă și regret.
Te iubea.
Și băiatul ăla. Băiețelul.
Era băiat?
Ea e cu mine?
Nu e niciodată departe.
Locul ăsta e important pentru tine? Grădina asta?
Da. Am construit-o pentru a o onora.
Aleile și băncile.
I-ar fi plăcut.
Îi plac.
Pot s-o simt.
Frate Ezra...
... încearcă să-mi spună ceva.
Nu are niciun sens.
Uneori comunică așa. E distorsionat.
Litera „D”.
Dorrie? Dorrie, da?
Vreau să văd...
Trebuie s-o văd din nou.
Orice ar fi. Vreau ca tu să...
- Să o materializez? - Da.
Ai idee ce ar fi necesar ca să se întâmple așa ceva?
Ofer 10.000 $ pentru fiecare ședință pe care o avem.
Dle Grindle.
Păcatele tale sunt grave.
Ar trebui să muncești din greu...
... spiritual...
... dacă vrei măcar șansa de a o vedea sau de a o simți.
Ascultă, am mai mulți bani decât voi avea nevoie vreodată.
Dar nu am speranță.
Și crezi că poți cumpăra asta?
Ei bine...
Nu vreau să fiu grosolan...
... dar știu că pot.
Ești sigur că o poate juca pe doamna în cauză?
Molly?
E mai dură decât mine.
O voi pune în scenă noaptea.
O să-l țin pe Ezra în genunchi, rugându-se sau ceva.
Nu se va mișca.
Sânge. Va avea nevoie de sânge pe mâini și pe rochie.
Cu cât e mai șocantă imaginea, cu atât mai puțin va vrea s-o examineze.
Nimic nu te poate reține.
Pentru noi!
„Dragă mamă, dragii mei, vă trimit asta de la bâlci. ”
„Un băiat pe nume Ezra m-a luat. ”
„Mi-a făcut o poză, după cum vedeți. ”
„Spune-i lui tata că aș vrea să fiu cu voi și o îmbrățișez pe micuța Jennie. ”
„Mai scriu curând. Cu drag, Dorrie. ”
N-a trimis-o niciodată.
Despre ce vorbești?
A murit câteva zile mai târziu.
E ultimul lucru pe care l-a scris, și nu l-a trimis.
Da, dar nu de asta ți-am arătat-o.
Familia ei n-a apucat să vadă.
Uite! Cu cine seamănă?
Uită-te la fața ei!
Ești tu.
Te-aș putea materializa într-o ședință de spiritism.
Nu eu, Stan.
Putem cumpăra un costum, putem lua o perucă neagră lungă,
o putem tăia și o putem croi așa.
Își poate descărca sufletul, ca să se poată ierta.
Din câte îmi dau seama, asta face un preot duminica.
Și a funcționat cu judecătorul Kimball.
Cred că le-a salvat căsnicia.
Cred că a iubit-o cu adevărat, Stan.
Vezi asta, nu?
După toată suferința prin care a trecut...
... îi putem da puțină speranță.
Închide-l, da...
Vrea să te vadă.
Sunt convins.
Intră! Bea o cafea întâi.
Ai de gând să stai în zăpadă?
Nu mușc.
Vrei lapte în cafea?
Nu, mersi.
Da, nici eu.
Nu știu de ce se deranjează cu tine.
Ești ieftin, amice.
Un impostor.
Dar îți spun...
... eu țin la omul ăla.
Îi datorez mult.
Și, dacă ești deștept,
asta ar trebui să te sperie.
Zice că...
... ai mințit-o.
Ai dat un nume fals și i-ai lăsat trupul în urmă.
- Ezra, trebuie să păstrezi cercul. - Vreau să o văd acum, să vorbesc cu ea.
- Nu rupe cercul! E nevoie de răbdare. - Ți-am dat o avere!
Acum e timpul să-mi oferi...
... altceva în afară de vină.
Pentru că m-am săturat să aud la nesfârșit recitarea a ceea ce am făcut.
Știu ce dracului...
... am făcut.
Și ce voi face dacă asta mai continuă mult timp.
- Ce înseamnă asta? - Haide!
Va trebui să afli.
O să rămâi aici să exersezi.
- Mai poți cere timp? - Nu.
- Nu sunt sigură de asta, Stan. - Eu, da. Nu mai avem timp.
Doar pune-ți peruca și rochia. Și asta e poziția.
Mâinile în jos, pe lângă corp, cu palmele deschise. Bine?
Unde te duci?
Trebuie să mă duc să pregătesc totul.
Te iubesc.
Charles.
M-am gândit la...
... ce a spus dl Carlisle...
... despre a ne reuni cu Julian.
Îți amintești?
Da, dragostea mea.
Julian.
Molly?
Dragă Stan...
Molly?
Când vei citi asta, eu voi fi pornit deja spre est.
Nu voi face ceea ce vrei să fac.
Nu pot.
Te-am iubit cât de mult am putut, cât am putut,
și știu că nu va fi niciodată de ajuns.
Orice lipsește la tine...
... sigur nu sunt eu.
E greu de acceptat,
dar, pe cât de mult doare adevărul, am nevoie de el.
Și poate, cu timpul, vei avea și tu nevoie de el.
Molly.
La dracu'!
Molly.
Eu sunt.
- Am crezut că ai plecat deja. - Lasă-mă în pace, Stan!
- Stai! Hai să... - Lasă-mă în pace!
Molly.
- Unde te duci? - Nu vreau să vorbesc cu tine.
Stai, am citit scrisoarea ta, am înțeles. Vreau doar să vorbim un pic.
- Ai citit-o? Bine. - Ascultă...
Miroși a băutură. Lasă-mă în pace!
Molly, nu poți pleca acum. Suntem implicați prea mult.
- Hei, hei! - Molly.
Nu mai există „noi”. Nu mai există de mult timp.
Nu știu cu cine te mai vezi, dar cu mine nu te mai culci!
Pun pariu că e târfa aia bățoasă care te-a impresionat.
Pun pariu că ți se pare stilată. Nu e, și nici tu nu ești.
Molly.
Încercam să obțin informații, pentru că tu nu voiai să fac spectacolul cu fantome.
- De-asta mă furișam! - Care-i treaba?
Vezi-ți de treaba ta!
E ultima dată, promit.
- Și fiecare zi va fi Crăciun după aceea. - Sigur, lumea întreagă și tot ce e în ea.
Mi-e frică, Stan.
Și mie, Molly. În fiecare zi din viața mea.
Mi-e atât de frică uneori, că nici nu pot respira.
Dar mă lupt cu ea, Molly.
Numai așa am supraviețuit.
Uneori nu vezi limita până n-o întreci. Eu am întrecut-o, știu asta acum.
Molly, toată lumea m-a lăsat în viața asta. Nu mă părăsi, te rog.
Te rog.
Pot să-ți văd ceasul?
Când scap de Anderson, îl aduc pe Ezra pe banca din parc.
Mai sus de poarta deschisă. La opt, Molly.
Nu mai devreme, nu mai târziu. Treci de poartă și faci 20 de pași.
Bine?
Când te vede, o să-l pun în genunchi și o să-l fac să se roage.
Și, când închide ochii...
... tu poți să pleci și-apoi am terminat.
Simplu.
Înțeleg.
Bine.
Îți amintești de vechiul truc?
Cu curentul, când îmi trecea prin corp?
Știi cum rezistam?
În primele dăți, mușchii aveau crampe zile întregi.
Mă durea rău.
Dar încercam să-mi spun să nu simt, știi?
Încercam să amorțesc.
Dar îmi era întotdeauna foarte clar când nu mai puteam suporta.
Când era destul.
Mi-a ajuns.
Voi fi acolo la 8:00 și voi face ce ai nevoie să fac.
Poate din cauza naturii a ceea ce facem în seara asta,
am beneficia dacă am fi singuri.
Vrei să ne lași?
- Dle, sunteți sigur de asta? - Da, e în regulă.
Trebuie să ai credință.
Hai pe cărare.
După angajamentul recent al premierului Churchill
că se va face o declarație britanică de război împotriva Japoniei,
în urma izbucnirii războiului între Japonia și SUA,
un anunț britanic se așteaptă în curând.
Nu dau vina pe tine
și vreau să știi asta.
Dar cred că ar trebui să ne întoarcem înăuntru.
Mi-ai cerut să-mi curăț sufletul de păcat?
Așa e.
N-am făcut asta.
O s-o faci acum.
O să-ți cureți sufletul și o să-i ceri iertarea.
Am făcut lucruri despre care n-am spus nimănui.
- O să i le spui ei acum. - Nu pot.
- Închide ochii! - Nu pot.
- Stai nemișcat! - Nu. Nu mă sili, te rog.
Și spune-i!
Dorrie.
Dorrie...
Așa.
De-a lungul anilor...
... am rănit multe femei tinere.
Nu știu de ce.
Te căutam în ele
sau căutam să-mi eliberez sufletul de această furie.
Nu știu.
Ce ai făcut?
Nu știu.
Le-am rănit.
Dorrie.
Doamne! E acolo.
E acolo.
Aici WWKB Studios în Buffalo.
Întrerupem acest program pentru a vă aduce un buletin de știri special.
Judecătorul Charles Kimball și soția lui, Felicia Kimball,
au murit azi de răni prin împușcare.
O aparentă crimă-sinucidere care a derutat orașul.
Ezra, ai făcut treaba. E de ajuns.
Să ne punem în genunchi, să ne rugăm cu ochii închiși. Să cerem...
Dă-mi drumul! Dorrie.
Nu, Ezra!
Dorrie! O, Dorrie...
Stan, nu pot.
- Nu pot. Nu pot! - Nu, Dorrie!
Dă-mi drumul!
Dorrie.
Îmi pare rău.
Ce?
- Cine ești tu? - Bine.
Dă-i drumul la mână!
Cine e...?
Dă-i drumul la mână!
Nenorocit murdar!
Nenorocitule!
O să te distrug.
Pe tine și pe târfa asta!
Anderson!
Anderson! Anderson!
Stan!
O, Doamne! O, Doamne!
Du-te la mașină!
Acum!
Domnule.
Dă-te!
Stan, ce faci?
O, Doamne! Ce ai făcut, Stan?
De ce ai făcut asta? Stan!
Stan! Stan!
Molly, ieși din mașină!
Vor crede că cineva a furat mașina.
Nu mă pot întoarce la hotel.
Taci din gură!
Molly, încercau să ne omoare.
Molly.
Molly!
N-am nevoie de tine!
N-am nevoie de tine, Molly!
- Te-a văzut cineva venind aici? - Nu.
N-ai luat un taxi, nu?
Nu, taximetriștii au memoria fețelor. Am venit pe jos.
A dat-o în bară. Afurisita! Eram atât de aproape!
E totul aici.
Ia-i!
Ai câteva ore la dispoziție.
Nu intra în panică!
Nu.
Ar fi bine să plec.
Bine.
Te iubesc, Stan.
Ce ai spus?
Am exagerat?
Pacientul Stanton Carlisle. Ultima ședință de terapie.
Ce faci?
Sunt toate de un dolar.
Unde sunt banii?
La ce vă referiți, dle Carlisle?
Banii! I-ai luat!
Încearcă să înțelegi.
Aceste iluzii fac deja parte din afecțiunea ta.
Scârbă nebună!
Le voi spune tot ce am făcut.
Ce am făcut? Spune-mi!
Am făcut-o împreună.
Îmi pare rău, dle Carlisle,
dar ne-am întâlnit altundeva în afară de acest birou?
Termină! Ce faci?
Ai venit neanunțat. Secretara mea te-a primit.
Am făcut tot ce am putut,
dar se pare că ai făcut un transfer asupra mea.
Atât ca amantă, cât și ca mamă.
Am încercat să evit o supărare serioasă.
Se pare că am eșuat.
Simbolismul e evident, dle Carlisle.
Ai o relație foarte ciudată cu bărbații mai în vârstă.
Ezra Grindle, de exemplu.
Dar și cu omul pe care susții că l-ai omorât la bâlci.
De ce?
De ce faci asta?
Nici măcar nu-ți pasă de bani.
Ești așa o dezamăgire!
Nu, ai dreptate. Banii nu contează pentru mine.
Dar înseamnă totul pentru tine, nu?
Ești un om mic, mic.
Nu păcălești oamenii, Stan.
Se păcălesc singuri.
Te crezi mai presus de omul de rând?
Nu ești decât un țăran cu dinți drepți.
Crezi că m-ai putea face, Stan?
Ești atât de orb, nu-i așa?
Nu poți citi semnele.
N-ai observat că poșeta mea e grea?
Sunt destul de puternică pentru tine acum, Stan?
Da, da, paza. Am nevoie de ajutor.
E un bărbat.
Un pacient al meu.
Veniți imediat!
Haide, Stan!
Crezi că poți să-mi tai răsuflarea?
Vă simțiți bine, dnă doctor?
Voi trăi.
Trebuie să plec.
Bine. Închide!
Întotdeauna te-am urât.
Hei! Nu mai profita!
Ori plătești băutura,
ori o ștergi.
CELEBRUL BÂLCI AMBERSON INTRAREA PRINCIPALĂ
Da?
Pe scurt, sunt ocupat.
O, îți place aia?
L-am cumpărat de la un circ care s-a închis.
Și radioul.
Și-a ucis mama la naștere.
Enoh.
I-auzi! Frumos!
Enoh.
Deci, de ce ai nevoie?
Aș vrea să-mi cer scuze pentru înfățișarea mea.
Am avut necazuri în ultima vreme.
Dar am un număr
care știu că ar fi de mare valoare pentru tine.
Ai mai lucrat într-un bâlci?
Am avut un număr de mentalism timp de doi ani.
Două spectacole pe zi.
Vândute complet.
- Mentalism. - Da, dle.
Îmi pare rău, frate. Poate alții, noi, nu.
Dacă-mi permiți, mi-ar plăcea să-ți demonstrez.
Doamne! Miroși de parcă te-ai pișat pe tine.
Nu angajez bețivi. Acum șterge-o!
Hai, valea!
Doamne, stai! Știi ce?
Ca între parteneri de breaslă, hai să bem ceva. Stai jos!
Nu-mi place mentalismul.
E prea învechit.
Trebuie să ai mereu ceva nou în ziua de azi.
Senzațional.
Doar ce mi-a venit o idee.
S-ar putea să am o slujbă pe care ai putea s-o încerci.
Nu e cine știe ce și nu te implor s-o iei, dar e o slujbă.
Vei avea cafea și prăjituri.
Loc uscat pentru a dormi. O băutură din când în când.
- Ce spui? - Da, dle.
Nu e cine știe ce, dar e o slujbă, nu?
Desigur, e doar temporar.
Până primim un nătâng adevărat.
Știi ce e un nătâng?
Deci, ce spui?
Crezi că te poți descurca?
Domnule...
... m-am născut pentru asta.
Subtitrare: Retail