FaceČi reclamÄ produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi
Aşa că staţi cu noi pentru că mai târziu în această după amiază,
vom fi destul de norocoşi să vorbim cu Anna Scott,
de departe cea mai mare stea de la Hollywood.
Ultimul film al domnişoarei Scott este din nou în fruntea topurilor.
Desigur am văzut filmele ei...
şi mereu am crezut că era... fantastică.
Dar, ştii tu, de la un milion de mile de lumea în care trăiesc...
care este aici, în Notting Hill, partea mea favorită din Londra.
Aici e piaţa unde se vând toate fructele şi legumele cunoscute de om.
Banane tari ca piatra, cinci pentru o liră!
Aici e salonul de tatuaje cu un tip afară care s-a îmbătat...
şi acum nu-şi mai aduce aminte de ce a ales "Îl iubesc pe Ken".
Coafezele radicale de unde toată lumea iese arătând ca păpuşile Muppets,
chiar dacă vor sau nu.
Şi deodată te trezeşti că-i weekend
şi la răsăritul zorilor apar sute de prăvălii de niciunde,
umplând Portobello Road, până la Poarta Notting Hill.
Şi oriunde te uiţi, mii de oameni cumpără milioane de antichităţi,
unele veritabile, iar altele... nu chiar veritabile.
Şi grozav e că o mulţime de prieteni au ajuns în partea asta a Londrei.
Tony, de exemplu, arhitect ajuns bucătar şef,
care şi-a investit recent toţi banii pe care i-a câştigat într-un restaurant.
Şi uite aşa, aici e locul unde-mi petrec zilele şi anii,
în sătucul ăsta din mijlocul oraşului într-o casă cu uşa albastră
pe care eu şi soţia mea am cumpărat-o împreună înainte să mă părăsească
pentru un bărbat care arăta exact că Harrison Ford...
şi unde-mi petrec în mod ciudat jumătate din viaţă cu un colocatar numit
Spike!
Bună. N-ai putea să mă ajuţi luând o decizie extrem de importantă, nu?
E la fel de importantă ca şi... să spunem anularea datoriilor lumii a treia ?
Aşa-i. În sfârşit, am întâlnire cu minunata Janine
şi vreau să fiu sigur că aleg tricoul potrivit.
- Care sunt variantele ? - Păi, aşteaptă.
ÎMI PLACE SÂNGELE
Primul e ăsta. Tare, nu ?
Da, dar s-ar putea să intuiască mai greu atmosfera romantică.
Ai dreptate. Nu dispera.
Dacă romantismul e ceea ce căutăm, cred că am exact ceea ce trebuie.
TRECI AICI
Da, din nou, s-ar putea să nu înţeleagă că te gândeşti chiar la iubirea adevărată.
Corect. Mai am unul.
Iubire adevărată, uite că vin.
Eşti cea mai frumoasă femeie din lume
Da. Da, ăsta-i... perfect.
Grozav. Mulţam.
- Urează-mi noroc. - Noroc.
Vrei să ne-o tragem ?
Şi asta era o altă zi de miercuri fără speranţă,
în care mergeam cei o mie de metri prin piaţă spre serviciu,
nebănuind că aceea va fi ziua care-mi va schimba viaţa pentru totdeauna.
Acesta este serviciul meu, apropo, micul meu magazin cu cărţi de călătorie.
- 'Neaţa, Martin. - 'Neaţa, domnule.
În care, ei bine, se vând cărţi de călătorie
şi ca să fiu cinstit cu voi, niciodată nu se vând multe din astea.
Normal. Creşterea profitului din vânzările masive, se ridică la...
minus 347 de lire.
Să-ţi aduc un capuccino?
- Ştii, uşurează suferinţa un pic. - Da, da.
Mai bine o jumătate. E tot ce-mi pot permite.
Ţi-am înţeles logica. Juma' de capucino vine chiar acum.
Pot să te ajut cu ceva ?
Nu, mulţumesc. Doar... mă uitam.
Bine.
Cartea aceea nu este prea grozavă.
Doar în caz că răsfoind-o, te-ai gândi s-o cumperi. Ţi-ai irosi banii.
Dar dacă Turcia e ceea ce te interesează,
aceasta, pe de altă parte, este foarte bună.
Cred că cel care a scris-o chiar a fost în Turcia, ceea ce ajută.
De asemenea este o întâmplare foarte amuzantă cu un kebab,
printre multele alte întâmplări amuzante.
Mulţumesc. Mă voi gândi la asta.
Sau într-o variantă mai mare, cu coperţi cartonate, este
Îmi cer scuze. Poţi să mă scuzi o secundă ?
Scuză-mă.
- Da ? - Veşti proaste.
Ce ?
Avem o cameră de securitate în partea asta a magazinului.
Şi ?
Şi te-am văzut punând cartea aceea în pantaloni.
- Ce carte ? - Cea din pantalonii tăi.
N-am nicio carte băgată în pantaloni.
Sigur. Îţi spun eu cum facem.
Voi chema poliţia şi dacă mă înşel cu "cartea băgată în pantaloni ",
- îmi voi cere scuze. - Bun.
Şi dacă... chiar aş avea o carte în pantaloni ?
Păi, ideal ar fi, când mă întorc la tejghea,
să scoţi "Ghidul Cadogan pentru Bali" din pantaloni...
şi fie îl cureţi şi-l pui înapoi pe raft, fie îl cumperi.
Ne vedem într-o secundă.
Îmi pare rău.
Nu, este în regulă.
Voiam să fur una, dar acum m-am răzgândit.
Oh, semnată de autor, văd.
Da, nu l-am putut opri.
Dacă ai găsi una nesemnată, sigur ar valora o avere.
- Scuză-mă. - Da ?
Îmi puteţi da şi mie autograful dvs ?
- Sigur. - Poftim.
- Care-i numele tău ? - Rufus.
Ce scrie ?
Asta-i semnătura mea. Şi deasupra, scrie, "Dragă Rufus, locul tău e în închisoare."
Bună, asta.
- Vrei numărul meu de telefon ? - Tentant.
Dar... nu. Mulţumesc.
O voi lua pe aceasta.
Oh, bun, bun. Păi...
Până la urmă, dacă mă mai gândesc, poate că nu este chiar atât de rea.
De fapt, este un fel de operă clasică.
Fără istorii copilăreşti cu kebab pe care le găseşti peste tot în zilele noastre.
Şi ştii ce ?
Voi pune şi una din acestea pe gratis.
Bune pentru, aprinsul focului,
ambalatul peştilor, chestii din astea.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Cappuccino, cum aţi comandat.
Mulţumesc.
Nu ştiu dacă vei crede cine tocmai a fost aici.
Cine ? Cineva faimos ?
- Nu, nu, nu. - Nu ?
N-ar fi incitant, mă gândesc, dacă cineva faimos ar intra în magazin ?
Ştii şi ar fi chiar nemaipomenit, de fapt
dar odată l-am văzut chiar pe Ringo Starr.
- Unde era asta ? - Kensington High Street.
Cel puţin cred că era Ringo.
Putea fi şi omul acela din "Fiddler on the Roof".
- Ştii tu, Toppy. - Topol.
Da, aşa-i. Topol.
De fapt, Ringo Starr nu nu arată deloc ca Topol.
Da, dar era era un pic cam departe de mine.
Aşa că de fapt poate nu era nici unul dintre ei.
Da, presupun că da.
- Nu este o glumă clasică, nu ? - Nu este una clasică, nu. Nu.
- Încă una ? - Da. Nu.
Hai să ne facem de cap. Aş vrea un suc de portocale.
- Bine, mulţumesc. Salut. - Pe mai târziu.
La naiba !
- Oh, Doamne ! - Ce prost sunt ! Îmi pare atât de rău.
- Aici. Lasă-mă - Ia-ţi mâinile !
Chiar îmi pare rău. Stau chiar peste drum.
Am apă şi săpun. Te-ai putea curăţa.
Nu, mulţumesc. Vreau doar să ajung la maşină.
Am şi un telefon. Cred că în cinci minute...
ai putea fi iar ca scoasă din cutie şi înapoi pe trotuar.
Şi nu în sensul de prostituţie, evident.
În regulă. Ce înseamnă "chiar peste drum " ?
- Spune-mi în metri. - 16 metri.
Aceea-i casa mea, acolo, cu uşa din faţă albastră.
Intră. Eu doar voi...
Bun. Aşa. Intră.
Nu este chiar aşa de curat, ca de obicei, mă tem.
Dar... baia este la etaj.
Şi telefonul este chiar aici, sus.
Aici. Dă-mi, dă-mi voie.
După colţ. Drept înainte, chiar sus.
Nătărăule !
Ai vrea o cană de ceai înainte să pleci ?
- Nu. - Cafea ?
- Nu. - Suc de portocale ?
Probabil că nu. Altceva rece ?
Cola ? Apă ?
Vreo băutură dezgustătoare cu zahăr...
ce pretinde că are ceva de-a face cu fructele de pădure ?
- Nu. - Ai vrea ceva de mâncare ?
Ceva de ronţăit ?
Caise înmuiate în miere ?
De ce, nimeni nu ştie, pentru că le face să nu mai aibă gust de caise...
şi le face să aibă gust de miere,
şi dacă ai vrea miere, ai cumpăra miere şi nu caise.
Dar cu toate astea...
Sunt ale tale dacă le vrei.
Nu.
Întotdeauna spui "nu" la orice ?
Nu.
Mai bine aş pleca.
Mulţumesc pentru ajutor.
Eşti binevenită şi, de asemenea, pot spune...
... minunată.
Am profitat de unica şansă de a spune asta.
După ce vei citi acea carte groaznică,
cu siguranţă că nu te vei mai întoarce la magazin.
Mulţumesc.
Da. Plăcerea mea.
Aşa că...
... mi-a făcut plăcere să te întâlnesc.
Ireal, dar... drăguţ.
Scuze.
"Ireal, dar drăguţ" ? La ce naiba mă gândeam ?
- Bună. - Bună.
- Mi-am uitat cealaltă sacoşă. - Oh, aşa-i.
Mulţumesc.
Îmi pare foarte rău în legătură cu expresia "ireal, dar drăguţ ".
- A fost dezastruoasă. - Este-n regulă.
Eu cred că "mierea şi caisa" a fost chestia cea mai slabă.
Oh, Doamne. Colegul meu de apartament.
Îmi pare rău. Nu este nici o scuză pentru el.
- Hei. - Salut.
Mă duc până la bucătărie să iau ceva mâncare.
Apoi îţi voi spune o poveste ce-o să-ţi facă "biluţele" de mărimea stafidelor.
Poate ar fi mai bine să nu spui nimănui ce s-a întâmplat.
Aşa-i. Aşa-i. Nimănui.
Adică, îmi voi spune mie câteodată.
Dar nu-ţi face griji. N-o să cred.
- La revedere. - La revedere.
Ceva nu este-n regulă cu iaurtul ăsta.
Nu este iaurt. Este maioneză.
Oh, da. Aşa merge, atunci.
Gata pentru festivitatea video de deseară ?
Am câteva absolut clasice.
- Zâmbeşte. - Nu.
- Zâmbeşte. - N-am de ce să zâmbesc.
Bun.
În cam şapte secunde,
te voi întreba dacă te măriţi cu mine.
Imaginează-ţi.
Undeva în lume există un bărbat căruia-i este permis să o sărute.
Da, este...
... de-a dreptul fantastică.
- Aveţi ceva cărţi de Dickens ? - Nu.
Mă tem că suntem un magazin cu cărţi de călătorie. Vindem doar cărţi de călătorie.
Oh, aşa-i. Dar noul thriller al lui John Grisham ?
Nu, pentru că este tot un roman, nu ?
Oh, aşa-i.
Aveţi "Winnie the Pooh" ?
Martin, ocupă-te de clientul ăsta.
Pot să vă ajut ?
- Bună. - Bună.
Aşa, de curiozitate...
de ce... porţi aia ?
Combinaţie de factori, de fapt. Nu mai am haine curate.
Niciodată nu vor fi, ştii, decât dacă ţi le speli.
Aşa-i. E un cerc vicios.
Şi mă uitam prin lucrurile tale,
şi am găsit asta, şi mi-am zis: "meserie".
Un pic cam... excentrici.
Cred că este ceva în neregulă cu ochelarii.
Nu, sunt cu dioptrii.
- Foarte meseriaşi. - Ca să pot vedea peştii cum trebuie.
Ar trebui să-i foloseşti mai des.
- Deci, ceva mesaje astăzi ? - Da, am notat câteva.
Deci au fost două. Două mesaje ? Aşa-i ?
Voiai să-ţi notez toate mesajele ?
Bun, care sunt cele pe care nu le-ai notat ?
Nu. Le-am uitat complet.
Oh, nu. Era unul de la mama ta.
Spunea să nu uiţi de prânz şi că iar o doare piciorul.
- Nimeni altcineva ? - Absolut nimeni.
Deşi dacă ne gândim la chestia asta obsesivă cu notatul tuturor mesajelor,
o fată americancă pe nume Anna a sunat acum câteva zile.
- Ce-a spus ? - Păi, era ceva într-adevăr ciudat.
A spus: "Bună. Sunt Anna." Şi apoi a spus: "Sună-mă la Ritz"...
şi şi-a dat un nume complet diferit.
- Care era ? - N-am nici o idee.
Să-mi amintesc un nume mi-a fost deja destul de greu.
Nu, ştiu asta. Ea ea a spus că
Ştiu, că foloseşte alt nume.
Problema este că ea a lăsat mesajul colegului meu de apartament...
ceea ce a fost o foarte gravă greşeală.
Nu ştiu. Imaginaţi-vă cea mai tâmpită persoană întâlnită vreodată.
- Puteţi faceţi asta ? - Da, domnule, o am în minte.
Acum dublaţi asta. Şi ăsta este... cum să spun...
nemernicul cu care trăiesc.
Şi nu-şi poate aminti
- Încearcă Flintstone. - Scuze, ce ?
Cred că a spus că numele ei e Flintstone.
Nu cred că... dar Flintstone vă sună poate cunoscut ?
- Oh, vă fac legătura imediat, dle. - Oh, Doamne.
Bună... Salut...
Alo ?
Bună.
- Scuze. Sunt William... Thacker. - Da ?
Noi eu lucrez într-o librărie.
Ai făcut pe durul aşteptând trei zile să mă suni.
Nu... Îţi jur că n-am făcut pe durul niciodată în viaţa mea.
Colegul meu, pe care-l voi înjunghia de moarte, mai târziu,
nu mi-a transmis mesajul.
Nu ştiu. Poate aş putea veni la un ceai sau la altceva, mai târziu.
E cam aglomeraţie aici. Aş putea fi liberă pe la 16:00.
Bine. Bine. Grozav.
- Pa. - Da Pa.
Clasă.
- Ce etaj ? - Trei, vă rog.
Eşti sigur că aici
Oh, da. Da. Sigur.
- Bună. Bună. Eu sunt Karen. - Bună.
Îmi pare rău. Lucrurile se mişcă un pic cam greu.
Aici e chestia. Vreţi să veniţi pe aici ?
Pe aici.
Şi ce crezi despre film ?
Da, mi s-a părut fantastic. Mi s-a părut ca şi...
"Close Encounters" combinat cu "Jean de Florette".
Sunt de acord.
Îmi pare rău. N-am reţinut de la ce revistă sunteţi.
- "Time Out". - Grozav.
Şi dumneavoastră sunteţi de la... ?
"Cai şi câini de vânătoare".
Numele meu e William Thacker. Cred că mă aşteaptă.
Bine. Ia un loc şi mă voi duce să verific.
Văd că Văd că i-aţi adus flori.
Nu.
Astea sunt pentru... bunica mea.
Este la spital chiar în josul străzii.
M-am gândit să prind doi iepuri deodată.
Sigur, aşa-i. Absolut. Da. Da.
De care spital e vorba ?
Vă supăraţi dacă nu-l voi spune ?
Este mai degrabă o boală a bătrâneţii.
- Spitalul îmi trezeşte amintiri... - Absolut. Sigur.
Da.
Da, dle Thacker. Vreţi să veniţi pe aici.
În regulă.
Aveţi cinci minute.
- Bună. - Bună.
Am adus astea, dar e limpede că
Nu, sunt minunate. Sunt minunate.
Îmi pare rău că n-am sunat înapoi.
Toată chestia cu "două nume"...
A fost absolut prea mult pentru intelectul cât mazărea al colegului meu.
Nu, e o chestie stupidă pentru intimitate. Mereu aleg un personaj de desen animat.
Ultima oară am fost dra Bambi.
- Totul este în regulă ? - Da, mulţumesc.
Şi dvs sunteţi de la "Cai şi câini de vânătoare".
- Da. - Bun.
Chiar aşa ? Mă rog...
Deci
Voi începe, atunci. Se poate ?
Bun.
Filmul este minunat şi...
... mă întrebam dacă...
... v-aţi gândit să aveţi...
... mai mulţi cai în el.
Păi, ne-ar fi plăcut,
dar era dificil, evident, să-i trimitem în spaţiu.
În spaţiu, da. Da, evident, foarte dificil.
Îmi pare atât de rău. Am intrat în camera de dincolo.
Mi-au băgat chestia asta în mână, n-am
Nu, este vina mea. Am crezut că se va termina totul până acum.
Voiam doar să-mi cer cumva scuze pentru chestia cu sărutul.
Serios nu ştiu ce mi-a venit.
Şi voiam să mă asigur că e în regulă legat de asta.
Da, da. Absolut în regulă.
Nu uitaţi că dra Scott este dornică să vorbească de următorul ei proiect
care va fi turnat mai târziu, în vară.
Da, excelent. Excelent.
Şi e vreun cal în acela ?
Sau vreun câine de vânătoare. Cititorii noştri sunt interesaţi de ambele specii.
Acţiunea are loc pe un submarin.
Păi, ghinion.
Dar...
... dacă ar fi fost şi cai,
i-aţi fi călărit sau aţi fi avut un cascador... dublură... om... ceva ?
Sunt un imbecil total. Îmi cer scuze. Eu
Asta e foarte ciudat. Este genul de lucruri care se petrec în vise,
nu în viaţa reală.
Adică, în visele bune. Este un
Este un vis, de fapt, să te revăd.
Ce se întâmplă mai departe în vis ?
Presupun că în vis
în scenariul din vis eu doar...
îmi schimb personalitatea, pentru că...
... poţi face asta în vise şi...
... mă apropii şi sărut fata. Dar...
Timpul s-a scurs, mă tem. Aţi obţinut ce aţi dorit ?
- Aproape, aproape. - Poate o ultimă întrebare ?
- Sigur. - În regulă.
Eşti... ocupată deseară ?
- Da. - Sigur, sigur.
- Intră. - Mi-a făcut plăcere să vă întâlnesc.
- Da, şi eu pe dvs. - Ireal... dar drăguţ.
Mulţumesc. Sunteţi actriţa favorită a celor de la "Cai şi câini de vânătoare".
Dvs şi Black Beauty... la egalitate.
Cum a fost ea ?
- Oh, fantastică. - Excelent.
Da... Stai puţin. A luat florile bunicii tale.
Da, da. Aşa-i.
- Scorpia. - Oh, dle Thacker !
Dacă aţi vrea să veniţi cu mine, să trecem repede şi pe la ceilalţi ceilalţi.
Ceilalţi ?
Dl Thacker e de la "Cai şi câini de vânătoare".
- Cum merge ? - Foarte bine, mulţumesc.
Ia loc.
- V-a plăcut filmul ? - Da, enorm.
- Ei bine, dă-i drumul. - Sigur.
V-a făcut plăcere să faceţi filmul ?
- Da. - Bun.
Va plăcut o anume parte ?
Spuneţi-mi dvs care parte v-a plăcut mai mult
şi vă voi spune dacă mi-a plăcut să fac acea parte.
Mi-a plăcut partea din spaţiu...
foarte mult.
V-aţi identificat cu caracterul interpretat ?
- Nu. - Nu.
De ce nu ?
Pentru că joacă rolul unui robot psihopat carnivor.
Clasic.
Şi... este primul tău film ?
Nu. Este al 22-lea.
Bineînţeles. Vreun favorit dintre cele 22 ?
Când am lucrat cu Leonardo.
- Da Vinci ? - DiCaprio.
Desigur.
Şi ăsta-i regizorul tău italian favorit ?
- Dle Thacker. - Oh, nu.
- Aveţi o clipă ? - Nu.
Bună.
Da...
Chestia ce trebuia făcută deseară, n-o voi mai face.
Le-am spus că va trebui să-mi petrec seara...
cu cel mai bun ziarist ecvestru britanic.
Oh. Grozav.
Fantastic. Asta e...
La naiba !
Este aniversarea surorii mele. Rahat. Trebuia sa luăm cina.
- Este în regulă. - Nu. Sunt sigur că pot scăpa.
Nu, adică, dacă eşti de acord, voi fi cea cu care vei merge.
Tu Tu mă vei însoţi...
la aniversarea surioarei mele ?
- Dacă este în regulă. - Da, sunt sigur că e în regulă.
Prietenul meu Max găteşte,
şi în general e cunoscut drept cel mai groaznic bucătar din lume.
Dar, ştii, ai putea ascunde mâncarea în poşetă sau aşa ceva.
- Bine. - Bine.
- Vine cu o fată ? - Miracolele se mai întâmplă.
- Şi fata are un nume ? - Nu ştiu. N-a spus.
Oh, Iisuse ! Ce se petrece acolo ?
Oh, Doamne !
Bună. Intraţi. O criză mică de mâncare.
Bună ! Scuze.
Gătitul bibilicii s-a dovedit mai complicat decât ne-am aşteptat.
- Găteşte o bibilică ? - Mai bine nu întreba.
- Bună. - Bună.
Doamne, eşti imaginea identică a
Bella, ea este Anna.
- Sigur. - Bun, s-a terminat cu criza.
Max, ea este Anna.
- Bună. - Bună, Anna
... Scott. Să te servesc cu nişte vin.
Mulţumesc.
Răspund eu.
Roşu sau alb ?
- Oh. Hei. - Bună.
- Oh, da, la mulţi ani. - Mulţumesc.
Uite, fratele tău a adus-o pe fata asta...
Bună, copii.
La naiba !
Hon, ea este Anna. Anna, ea e Honey. E surioara mea cea mică.
Bună.
Doamne. Ăsta este unul dintre momentele alea din viaţă...
când este posibil să fii într-adevăr meseriaş...
şi eu - sunt pe cale să ratez doar 100%.
Eu te ador complet şi fără margini.
Şi cred... că eşti cea mai frumoasă femeie din lume.
Şi, mai important, cred într-adevăr,
că într-o zi, am putea deveni cele mai bune prietene.
Deci, ce crezi ?
Norocoasa de mine.
Ei bine, la mulţi ani.
Mi-ai adus un cadou. Suntem deja cele mai bune prietene.
Mărită-te cu el. Chiar e un băiat drăguţ. Atunci vom putea fi surori.
Mă voi gândi la asta.
Ăsta-i Bernie.
- Bună. - Bună. Scuze pentru întârziere.
Probleme din nou la serviciu.
- Milioane duse de râpă. - Bravo.
- Bernie, ea este Anna. - Bună, Anna. Încântat să te cunosc.
- Şi eu pe tine. - Iepuraş dulce, la mulţi ani.
- Bună, Bella. - Bună.
Este o pălărie. Nu trebuie s-o porţi sau să faci ceva cu ea.
- Bună, Will. - Bună.
Bună.
- Bună. - Ce ?
Vin, Bernie ?
Nu te-ai culcat cu ea, nu ?
Asta-i o întrebare de doi bani şi răspunsul e, desigur, "nu comentez".
- "Nu comentez" înseamnă "da". - Nu, nu înseamnă asta.
- Te masturbezi ? - Categoric "nu comentez".
- Vezi, înseamnă "da". - Oh, Doamne !
Şi, spune-mi, Anna, cu ce te ocupi ?
- Sunt actriţă. - Splendid.
Şi tu ce faci ?
Acum sunt pe piaţa de capital, aşa că, nu prea avem domenii comune.
Deşi, am făcut nişte chestii ciudate ca amator.
P. G. Wodehouse. Satire, din astea, ştii tu.
"Ai grijă acolo, Vicar."
Întotdeauna mi-am imaginat că e o slujbă dură, actoria.
- Salariile sunt scandaloase, nu ? - Ar putea fi.
Văd prieteni din universitate băieţi deştepţi.
Sunt în branşă de mai mult timp decât tine.
Se chinuie pentru şapte, opt mii pe an.
Ştii, asta nu-i viaţă.
- Ce fel de actorie faci ? - Filme, îndeosebi.
Splendid. Bravo. Cum se plăteşte în cinematografie ?
Adică, pentru ultimul film pe care l-ai făcut, cu cât te-au plătit ?
Cincisprezece milioane de dolari.
Sigur.
Atunci, asta e... destul de bine.
Bun, cred că suntem gata.
Bella, poţi să-mi spui unde pot găsi
Scuze. Este la capătul coridorului pe dreapta.
Îţi voi arăta.
Repede, repede. Vorbeşte foarte, foarte repede.
Ce faci aici cu Anna Scott ?
- Anna Scott ? - Da. Gura !
Ce, steaua de cinema ?
- Oh, Doamne ! - Ce ?
- Oh, Doamne Dumnezeule. - Ce i-ai spus ?
Nu cred asta. Intram în toaletă cu ea.
Încă vorbeam când a început să se descheie la pantaloni.
- A trebuit să-mi ceară să plec. - Oh, Doamne.
Şi tu ştiai cine e ?
Bineînţeles, dar el nu.
Păi, nu imediat, dar eu... m-am prins pe parcurs.
- Ce spui de bibilică ? - Sunt vegetariană.
Oh, Doamne.
Şi... cum e bibilica ?
Cea mai bună bibilică pe care-am gustat-o vreodată.
Avându-te aici, Anna, a reieşit clar ceea ce suspectam de mult
că suntem într-adevăr cea mai disperată grămadă de nerealizaţi.
- Ruşine. - Nu spun că e un lucru rău.
De fapt, cred că este ceva cu care ne-am putea mândri.
Voi da ultima prăjiturică drept premiu...
... pentru cea mai tristă poveste a vieţii de aici.
Începe tu, Bern.
Da, în regulă. Păi, evident, eu sunt cel mai trist, nu ?
Adică, lucrez în oraş la o slujbă pe care n-o înţeleg
şi toată lumea ajunge să fie promovată înaintea mea.
N-am mai avut o prietenă din ei bine, din adolescenţă.
Şi... nimănui nu-i place de mine.
Şi dacă fălcuţele astea o să se facă mai durdulii, nici nu se va întâmpla.
- Prostii. Mie-mi place de tine. - Pe bune ?
Da. Sau îmi plăceai înainte să te îngraşi atât.
Vezi. Şi dacă nu greşesc,
munca ta încă îţi aduce o mulţime de bani...
pe când Honey câştigă 20 de pence pe săptămână...
autoflagelându-se în cel mai prost magazin de muzică din Londra.
Da ! Şi pe cap n-am păr, ci pene.
Şi am nişte ochi nostim de mari. Şi sunt atrasă de oamenii cruzi.
Şi, de fapt, nimeni nu se va însura cu mine, pentru că...
... sânii mei au cam început să se micşoreze.
- Vedeţi, este incredibil de trist. - Dar pe de altă parte,
cea mai bună prietenă a ei este Anna Scott.
Asta-i adevărat. Nu pot nega asta. Ea are nevoie de mine. Ce pot să spun ?
Şi majoritatea membrelor ei se mişcă, pe când eu sunt înţepenită aici zi şi noapte,
într-o casă plină de rampe.
Şi ca să mai adaug şi o traumă la invaliditatea mea,
m-am lăsat complet de fumat, plăcerea mea cea mai mare.
Şi, adevărul este că...
... nu putem avea copii.
Oh, Belle.
C'est la vie.
Însă, suntem norocoşi în multe privinţe.
Dar cu siguranţă merit prăjiturica.
Păi, nu ştiu ce să spun. Uită-te la William.
- Foarte nerealizat profesional. - Asta-i adevărat.
Divorţat. Era înainte frumos, dar acum s-a cam rotunjit.
Şi cu siguranţă n-o să mai audă de Anna de acum încolo
odată ce o să afle că porecla lui din şcoală era Pleoştitul.
Ai spus-o ! Nu pot să cred ! Ai spus-o.
Mulţumesc foarte mult. Mulţumesc. Cel puţin am luat ultima prăjitură, nu ?
Aşa cred, da.
Aşteptaţi. Dar cum rămâne cu mine ?
Pardon ? Crezi că meriţi tu prăjiturica ?
Măcar să încerc, nu ?
Va trebui s-o dovedeşti. Asta e o prăjitură foarte bună.
Am de gând să mă lupt pentru ea.
Ţin dietă zilnic de când aveam 19 ani,
ceea ce de fapt înseamnă că sunt flămândă de o decadă.
Am avut o serie de iubiţi nu prea drăguţi, unul dintre ei mă bătea.
Şi de fiecare dată când eram distrusă sentimental,
ziarele scriau despre asta ca şi cum ar fi o distracţie.
Şi... au fost două operaţii, mai degrabă dureroase...
ca să ajung să arăt aşa.
- Pe bune ? - Pe bune.
Şi într-o zi nu prea îndepărtată, frumuseţea mea se va ofili,
şi vor descoperi că nu pot juca
şi voi deveni o tristă femeie de vârstă mijlocie...
care... seamănă un pic cu cineva care a fost faimoasă pentru o vreme.
Nu, frumoasă încercare, superbo, dar nu păcăleşti pe nimeni.
Nu.
Jalnic efort să înhaţi prăjitura.
- Mulţumesc pentru clipele minunate. - Sunt încântat.
- E o cravată frumoasă. - Acum minţi.
Bun, aşa e. Ţi-am spus că nu sunt bună la interpretare.
- A fost minunat să vă întâlnesc. - Da, şi noi pe tine.
Voi aştepta până vei pleca înainte să-i spun că eşti vegetariană.
Nu !
- Noapte bună. - Îmi pare rău de chestia cu toaleta.
Ar fi trebuit să plec. Iar eu tot...
Sună-mă dacă vrei pe cineva cu care să mergi la cumpărături.
Ştiu o mulţime de locuri drăguţe şi ieftine, nu că banii ar fi problemă
A fost atât de drăguţ să te întâlnesc.
- La mulţi ani. - Mulţumesc.
- Eşti un guru pentru mine în modă. - Scuze. Pot doar să...
- Mulţumesc. - Las-o.
- Noapte bună la toată lumea. - Pa.
Max, Belle, ne vom vedea în câteva zile.
- Mulţumesc tuturor. Sunaţi-ne. - Pa.
- Pa, Anna. - Ne mai vedem.
- Îmi plac filmele tale. - Pa, Hon.
Scuze. Întotdeauna fac asta când plec.
Este un lucru stupid. Îl urăsc.
- "Pleoştitul" ? - Din cauza părului.
Are de-a face cu părul.
De ce e într-un scaun cu rotile ?
Pentru că a avut un accident acum 18 luni.
Şi treaba cu sarcina are legătură cu accidentul ?
Ştii, nu sunt sigur.
Nu ştiu dacă au încercat să facă vreun copil înainte de asta.
Vrei să
Locuiesc chiar lângă
Prea complicat.
E-n regulă.
Eşti ocupat mâine ?
- Credeam că trebuie să pleci mâine. - Trebuia.
Toate străzile din jur au aceste grădini misterioase între ele.
- Arată ca nişte sătucuri. - Hai să intrăm.
Nu, asta-i ideea. Sunt sătucuri private.
Doar cei care trăiesc în jur au voie să intre.
Te supui unei reguli ca asta ?
Dacă mă supun ? Nu. Nu... Dar alţii, da.
Eu fac doar ce vreau.
Aşa...
Hop-aşa.
Ce-ai spus ?
- Nimic. - Ba da, ai spus.
- Nu, n-am spus. - Ai spus "hop-aşa."
Nimeni nu spune, "hop-aşa", nu ? Adică, decât...
Nu există nici un "decât". Pentru că nimeni n-a mai spus "hop-aşa" de 50 de ani.
Şi chiar şi atunci spuneau asta doar fetiţele cu bucle blonde.
Exact. Aşa-i. Şi încă o dată.
Hop-aşa.
Da, păi, este o boală. Este o chestie clinică.
Iau pastile şi injecţii. Şi mi s-a spus că nu va mai ţine mult.
- Bun, dă-te la o parte. - Nu cred că-i o idee bună.
Serios, e destul de înşelător. Anna !
Anna, nu. Este mai greu decât ... Nu, nu e. Este uşor.
Hai, Pleoştilă.
Da.
În regulă.
Oh, Doamne, asta ar putea fi foarte neplăcut.
La naiba.
Şi ce anume din lume e în grădina asta să merite efortul ?
Frumoasă grădină.
"Pentru June căreia-i plăcea această grădină."
"De la Joseph care întotdeauna a stat lângă ea."
Unii îşi petrec toată viaţa împreună.
Vino şi stai cu mine.
La naiba !
- Mi-ai văzut ochelarii ? - Nu, mă tem că nu.
Mare, mare aiureală ! Ziua, ochelarii mei sunt peste tot.
Unde mă uit sunt o pereche de ochelari.
Dar când vreau să merg la cinema, dispar.
Este una dintre cruzimile vieţii.
E comparabilă cu, să zicem, cutremurele din Estul Asiei sau cancerul testicular, nu ?
La naiba. Atât e ora ?
Mulţumesc că m-ai ajutat în chestia cu ochelarii.
Oh, pentru nimic. I-ai găsit ?
- Într-un fel. - Grozav.
Şi cine a părăsit pe cine ?
- Ea m-a părăsit. - De ce ?
- A văzut prin mine. - Asta nu-i bine.
Poţi s-o văd pe Anna Scott în fiecare zi.
Nu mi-a plăcut ultimul ei film. Adormeam cum se stingea lumina.
Mie nu-mi prea pasă cum sunt filmele.
Orice film cu ea este în regulă din partea mea.
Nu este genul meu. Îl prefer pe celălalt.
Ştii tu, blondă, dulce.
Ştii tu, ca şi... Cum o cheamă ?
Are orgasm de fiecare dată când ieşi cu ea la o ceaşcă de cafea.
Meg Ryan.
Nu, este prea integră. Chestia cu dra Scott e că...
... are sclipirea aia în ochi.
Probabil de la droguri. Şi-a petrecut mare parte din viaţă la dezintoxicare.
Oricum, este clar că ar tenta-o.
Vedeţi, majoritatea fetelor, toate sunt, "Lasă-mă-n pace, amice."
Dar Anna chiar o caută.
Ştiţi că în peste 50% din limbi,
cuvântul " actriţă " este acelaşi şi pentru "prostituată" ?
De unde-ai scos asta ?
Şi Anna e cu siguranţă chiar genul ăsta de actriţă,
cu adevăr imoral pe care pur şi simplu o-ntorci şi o iei de la capăt.
- Bun, asta-i. Scuze. - Nu... Chiar n-are rost...
Îmi pare rău că vă deranjez, băieţi, dar...
- Pot să vă ajut ? - Da...
Aş fi vrut să n-aud conversaţia, dar am auzit-o.
Şi, mă gândeam, ştiţi...
Persoana de care vorbiţi este una care există în realitate.
Şi cred că probabil merită un pic mai multă consideraţie
decât să fie spurcată de nişte panarame ca voi.
Hei, dispari, amice. Ce, eşti tăticul ei ?
- Îmi pare rău. - Nu, îmi place ce-ai încercat.
Înainte făceam şi eu acelaşi lucru. De fapt
Bună.
Oh, Doamne.
Voiam doar să-mi cer scuze pentru prietenul meu. Este foarte sensibil.
- Uite, îmi pare rău... - Nu, nu, lasă.
Este, ştii Sunt sigură că n-ai vrut să jigneşti.
Sunt sigură că a fost doar o tachinare prietenească.
Sunt sigură că aveţi puţele de mărimea alunelor. Bucuraţi-vă de cină.
Tonul este chiar bun.
Nu trebuia să fac asta. Nu trebuia să fac asta !
- Nu, ai fost strălucită. - Sunt agresivă şi proastă.
Ce fac eu cu tine ?
Mă tem că nu ştiu.
Nici eu.
Am ajuns.
Da.
- Uite - Vrei să urci ?
S-ar părea că sunt... o mulţime de motive ca să n-o fac, aşa că
Chiar sunt o mulţime de motive.
Vrei să urci ?
Îmi dai cinci minute ?
- Bună. - Bună.
Faptul c-am ajuns aici e un lucru minunat.
- Trebuie să pleci. - De ce ?
Fiindcă iubitul meu care era în America este, de fapt, acum, în camera cealaltă.
- Iubit ? - Da.
- Iubito, cine e ? - Este...
Room service.
Ce faci ? Am crezut că purtaţi mereu hainele alea de pinguin.
De obicei, da.
Dar tocmai mă schimbasem să plec acasă.
Şi m-am gândit să preiau şi comanda asta ultimă.
Minunat. Dacă nu te superi, aş vrea şi eu ceva.
Poţi să-mi aduci nişte apă cu adevărat rece ?
Am să văd ce pot face.
- Plată, nu gazoasă. - Absolut. Rece ca gheaţa, plată.
Asta dacă nu e ilegal în Anglia servitul băuturilor sub temperatura camerei.
N-aş vrea să ajungi la închisoare doar pentru a-mi satisface pofta.
- Nu, sunt sigur că este-n regulă. - Mulţumesc.
Încă ceva. Dacă nu te superi, poţi s-arunci farfuriile astea şi să iei şi gunoiul ?
- Sigur. - Nu. Nu. Nu fă asta
Nu cred că este treaba lui să strângă.
Oh, îmi pare rău. Îmi pare rău. Care este numele tău, omule ?
Bernie.
Ascultă, Bernie.
Mulţumesc. Chiar apreciez asta.
Hei, tu...
Şi, spune-mi. Spune-mi. Surpriză plăcută sau nu ?
- Plăcută. - Oh, eşti aşa o mincinoasă.
Urăşte surprizele. Hei, ce vei comanda ?
- Ce ? - De la el. Ce vei comanda ?
Nu m-am hotărât încă.
Nu exagera.
Nu vreau să se spună: "Uite-l pe actorul ăla faimos cu prietena lui cea grasă."
Ar trebui să plec.
Asta chiar e o situaţie foarte ciudată cu care mă confrunt.
Îmi pare atât de rău.
Nu ştiu... ce să spun.
Cred că de obicei se spune "la revedere".
Haide.
Deschide-te.
Sunt eu. Spikey...
Sunt în contact cu nişte vibraţii spirituale importante.
Haide. Aruncă tot pe mine.
Este o fată
Vezi, primesc o vibraţie feminină. Bun.
Vorbeşte, dragă prietene.
Ea este cineva care...
... nu poate fi a mea şi...
E ca şi cum aş fi luat din heroina iubirii şi acum nu mai pot lua.
Ca şi cum aş fi deschis cutia Pandorei şi am dat peste necazuri înăuntru.
Da.
Amăgitor.
Am cunoscut o fată în şcoală pe nume Pandora.
N-am ajuns să-i văd cutia sau...
Sigur.
Sigur. Mulţumesc. Îmi eşti de mare ajutor.
N-ai ştiut că are un iubit ?
Nu...
De ce ? Tu ai ştiut ?
Oh, la naiba. Nu-mi vine să cred.
Toată viaţa mea e ruinată fiindcă nu citesc revista Hello.
Hai să recunoaştem. Asta e mereu o situaţie din care nu poţi câştiga.
Anna este... o zeiţă.
Ştii ce se întâmplă cu muritorii care se încurcă cu zeii.
- Şi-o iau ? - De fiecare dată.
Dar nu dispera. Cred că am soluţia problemelor tale.
- Chiar ? - Numele ei este Tessa.
Lucrează la Departamentul de Contracte.
Părul, recunosc, are o freză cam demodată,
dar e strălucitoare şi sărută ca o nimfomană înainte de condamnarea la moarte.
Se pare...
Acum... încearcă.
M-am rătăcit complet.
Este foarte dificil, nu ? Peste tot scrie "Kensington".
Kensington Park Road. Kensington Garden. Kensington al naibii Park Garden.
- Tessa, ea e Bella, soţia mea. - Bună.
- Eşti într-un scaun cu rotile. - Aşa-i.
Şi el este William.
- Bună, William. - Bună.
- Max mi-a spus totul despre tine. - Da ?
Oh, da. Eşti un băiat obraznic.
- Vin ? - Oh, da, te rog.
Haide, Willie. Să ne ameţim.
- Roşu sau alb ? - Roşu.
Keziah.
- Puţină carne de sitar ? - Nu, mersi. Mănânc doar fructe.
Ce înseamnă asta, mai exact ?
Noi credem că fructele şi legumele au sentimente
şi credem că gătitul lor e o cruzime.
Mâncăm numai ce a căzut din copac sau tufiş,
care sunt, de fapt, moarte deja.
Oh, da.
Sigur.
Deci morcovii ăştia... ?
- Au fost ucişi, da. - Ucişi !
Bieţii morcovi bătrâni. Asta e
Asta-i de-a dreptul bestial.
Delicioasă cafea.
Îmi pare rău de miel.
Nu. Cred că a fost... chiar, ştii, interesant.
Interesant înseamnă necomestibil.
De-a dreptul necomestibil. Da, ai dreptate.
Poate ne vom mai întâlni.
Da, da. Asta ar fi
Ar fi minunat.
Pa.
Ei?
Perfect.
Absolut perfect.
Şi?
Cred că aţi uitat ce caz neobişnuit aveţi voi doi aici.
Să găseşti pe cineva pe care chiar să-l iubeşti şi care să te iubească...
Adică, şansele sunt întotdeauna minuscule.
Uită-te la mine. Spre deosebire de american,
am iubit doar două fete, ambele dezastru total.
- Asta nu este corect. - Una dintre ele s-a căsătorit cu mine,
după care m-a părăsit mai repede decât ai putea spune "Indiana Jones."
Şi cealaltă, caz în care ar fi trebuit s-o ştiu mai bine,
s-a întâmplat să se căsătorească cu cel mai bun prieten.
- Ea încă te iubeşte, totuşi. - Într-un deprimant mod asexual.
N-am fost atrasă niciodată de tine, de fapt.
Oh, Doamne.
Te-am iubit. Erai teribil de amuzant, dar...
... toate sărutările alea în ureche.
Nu pot să cred. Este din ce în ce mai rău.
Mă voi trezi peste 30 de ani că încă mai stau pe canapeaua asta.
- Vrei să rămâi aici ? - Da. De ce nu?
Tot ce mă aşteaptă acasă e un galez care se masturbează.
- Noapte bună. - Noapte bună.
- Ne mai vedem. - Bine.
Vinovat. Foarte, foarte vinovat.
Aşa se pare.
Starul de cinema Anna Scott într-un film porno
Bună.
Pot să intru?
Intră.
Au fost făcute acum mulţi ani.
Ştiu că era
Dar eram săracă şi se întâmplă de multe ori.
Asta nu este o scuză. Eu doar
Dar să facă lucrurile mai rele,
pare ca şi cum...
... cineva m-ar fi filmat.
Aşa că ceea ce era o fotografie stupidă...
arată acum ca un film porno.
Fotografiile au fost vândute şi sunt acum...
... peste tot.
N-am ştiut unde să merg.
Hotelul este înconjurat.
Ştiu că au trecut luni, dar
Ăsta este locul potrivit.
Mulţumesc.
Sunt în Londra doar...
pentru două zile, dar cu ziarele voastre,
este cel mai rău loc unde pot fi.
Adică pozele astea sunt atât de oribile şi sunt atât de difuze...
Mă fac să arăt ca
Nu te mai gândi la asta.
O vom scoate la capăt.
Ce-ai vrea ? Ceai ?
O baie ?
O baie ar fi grozavă.
Oh, Iisuse !
Minunat. Fantastic.
Magnific.
Tu trebuie să fii Spike.
- Bună. - Voiam doar...
... să verific.
Mulţumesc, Doamne.
Chiar îmi pare rău pentru ultima întâlnire.
Venise pur şi simplu, fără să ştiu nimic.
De fapt, nici nu ştiam dacă n-o să repete gestul.
Nu mi se întâmplă prea des să am ocazia...
să duc farfuriile unui star mare de la Hollywood.
A fost emoţionant pentru mine.
Şi ce mai face ?
Nu ştiu.
Am ajuns în punctul în care...
nu-mi pot aminti niciun motiv pentru care eram împreună.
Iar tu cum stai cu dragostea ?
Oh, asta da întrebare !
N-am nici un răspuns interesant.
M-am gândit la tine.
Doar că de fiecare dată când încercam să păstrez...
... orice fel de relaţie normală cu o persoană care era...
... normală, a ieşit un dezastru.
Ascultă, apreciez asta. Absolut.
Şi ce-i ăsta, un film pe care-l faci ?
Încep în L.A., marţi.
Vrei să te ajut cu replicile ?
Ai vrea ? Fiindcă sunt doar vorbe.
Dă-l încoace.
Aşa. Acţiunea, în mare ?
Sunt ofiţer începător dificil, dar strălucit...
care în 20 de minute trebuie să salveze lumea de la un dezastru nuclear.
Foarte bine, până aici.
"Ordin de la Comandament. Vrei să-i trimit la H.K. ?"
"Nu. Întoarce patru T.R.S. şi spune-le că avem nevoie de raportul radar..."
"înainte ca K.F.T. să se întoarcă la 19:00".
"Apoi anunţă Pentagonul că vom avea nevoie de Black Star de la 10:00 până la 12:15."
Şi dacă spui ceva despre câte greşeli am făcut, te bombardez cu măsline.
Foarte bine, Căpitane. Voi trece peste asta.
Mulţumesc.
- Câte greşeli am făcut ? - Unsprezece.
- La naiba. "Şi, Wainwright " - Cartwright.
"... Cartwright, Wainwright, oricum o fi numele lui,"
"i-am promis micului Jimmy că voi fi acasă de ziua lui,"
"aşa că ai putea să-i trimiţi un mesaj că s-ar putea să întârzii ?"
"Sigur. Şi... micul Johnny ?"
- Numele fiului meu este Johnny ? - Mda.
- "Atunci trimite-i şi lui un mesaj." - "Voi face tot ce pot, Căpitane,"
"dar nu pot promite nimic."
Şi Cartwright pleacă.
- Ce crezi ? - Captivant. Nu e Jane Austen
sau Henry James, dar este... captivant.
Crezi c-ar fi mai bine să joc ceva de Henry James ?
Cred c-ai fi minunată jucând ceva de Henry James.
Dar scenaristul ăsta scenariştii sunt şi ei ai naibii de buni.
Nu vei auzi niciodată pe cineva din "Aripile porumbelului" spunând,
"anunţă Pentagonul că vom avea nevoie de Black Star."
Pentru mine cartea e foarte slabă din cauza asta.
Nu pot să cred că ai pictura asta.
Îţi place Chagall ?
Da.
Simte cum ar trebui să fie iubirea
plutind pe un cer albastru închis.
Cu un ţap, cântând la violoncel.
Da.
Fericirea nu e fericire fără un ţap cântând la violoncel.
Ai picioarele mari.
Da. Da, întotdeauna le-am avut.
Ştii ce se spune despre oamenii cu picioare mari.
Nu... Ce se spune ?
Dacă ai piciorul mare, tot mare îţi este şi...
... pantoful.
Lucrul care este cel mai iritant...
e că acum sunt atât de severă când vine vorba de clauzele despre nuditate.
Ai... clauze în contract despre nuditate ?
Absolut.
"Poţi să-ţi araţi crestătura de deasupra feselor, dar nu şi fesa."
Sau "dacă e folosită o dublură pentru a-i arăta fundul..."
"artistul trebuie să fie consultat întotdeauna."
- Ai o dublură pentru fund ? - Aş putea avea, da.
Sunt oamenii tentaţi să aleagă pentru funduri mai frumoase decât au ?
Da. Eu aş fi. Este o chestie importantă.
Ar fi o slujbă dată naibii, nu ? Ce-ţi treci în paşaport ?
"Profesia: fundul lui Mel Gibson."
De fapt, Mel îşi pune propriul fund la muncă.
- Desigur. - De ce n-ar face-o ?
- Absolut. - Este delicios.
Ce, îngheţata sau fundul lui Mel Gibson ?
Amândouă. În mod egal.
Dar nu le-ai linge pe amândouă neapărat ?
Păi, asta-i cam acrişoară.
Şi fără păr.
Şi
... dormitorul. Aici sunt cearşafuri curate.
Astăzi a fost o zi bună,
care în circumstanţele astea a fost...
... neaşteptat.
Mulţumesc.
Oricum...
... e ora de mers în pat.
Sau pe canapea !
Noapte bună.
Oh, Doamne.
Alo ?
Bună.
- Spike. - Mă întreb dacă putem discuta ceva.
- Sigur. - Nu vreau să mă bag,
dar tocmai s-a despărţit de iubitul ei, nu-i aşa ?
- Poate. - Şi este în casa ta.
- Da. - Şi s-a ataşat bine de tine.
- Da. - Păi, n-ar fi, poate,
o bună ocazie să...
... te culci cu ea ?
Spike, pentru binele lui Dumnezeu. Are necazuri. Revino-ţi.
Crezi că nu e momentul potrivit. Destul de corect.
- Te superi dacă încerc eu ? - Spike !
- Bine. - Vorbim dimineaţa.
Bine. S-ar putea să fie prea târziu, dar e bine.
Te rog, cară-te !
- Bine. În regulă. - Nu. Nu, nu !
Aşteaptă ! Credeam că eşti altcineva.
Credeam că eşti Spike. Sunt încântat că nu.
Ce ?
Nimic.
Îmi dau seama cât de...
... ireal este că-mi permiţi să te văd goală.
- Tu şi toată lumea din ţara asta. - Doamne, îmi pare rău.
Ce este chestia asta la bărbaţi legată de nuditate ?
Mai ales legată de sâni.
Cum puteţi fi aşa de interesaţi de ei ?
Dar, serios, sunt doar sâni.
Fiecare a doua persoană din lume îi are.
Mai mult decât atât, când te gândeşti la asta. Meat Loaf are o foarte frumoasă pereche.
Dar arată ciudat.
Sunt pentru lapte. Şi mama ta îi are.
Ai văzut mii. Ce-i toată frământarea asta ?
De fapt, nu ştiu cu adevărat ce este.
Stai să mă uit puţin la ei.
Nu, nu. Nu ştiu.
Rita Hayworth spunea:
"Ei se culcă cu Gilda, dar se trezesc cu mine."
- Cine era Gilda ? - Rolul ei cel mai celebru.
Bărbaţii se culcau cu visul
şi nu le plăcea când se trezeau cu realitatea.
Aşa simţi şi tu ?
Eşti mai încântătoare în dimineaţa asta decât ai fost vreodată.
Mă întorc imediat.
Micul dejun la pat.
Sau o gustare, sau prânzul, sau aşa ceva.
Doamne.
Pot să rămân puţin mai mult ?
Rămâi pentru totdeauna.
Bine. Am uitat gemul.
Eu aduc gemul, tu du-te la uşă.
Iisuse Hristoase.
Ce ?
Ce este ?
- Nimic, de fapt. - Pui ceva la cale.
Anna, nu, te rog !
Dumnezeule. Şi au o fotografie cu tine îmbrăcat aşa.
Da.
Dezbrăcat aşa, da.
- 'Neaţa, dragilor. - Sunt eu. Presa este aici.
Nu, sunt cu sutele.
Planul meu strălucit n-a fost aşa de strălucit. Ştiu.
Ştiu. Ştiu. Să trecem peste asta.
La naiba.
- Eu n-aş ieşi afară. - De ce nu ?
Crede-mă pe cuvânt şi atât.
Cum arăt ? Nu rău.
Deloc rău. Chiloţi bine aleşi, aş spune.
Puicuţelor le place culoarea gri.
Fese tari şi drăguţe.
Ce faci ?
Ce crezi că fac ?
- Nu ştiu ce s-a întâmplat. - Eu ştiu.
Părosul tău prieten a crezut că face nişte parale spunând ziarelor unde sunt.
- Nu-i adevărat. - Chiar aşa ?
Toată presa britanică s-a trezit dimineaţă gândind: "Ştiu unde este Anna Scott."
"Este în casa aceea cu uşa albastră din Notting Hill."
Şi apoi ai ieşit în blestemata ta de lenjerie de corp !
Şi eu am ieşit în blestemata mea de lenjerie.
- Ieşi afară ! - Scuze.
- Îmi pare atât de rău. - E un dezastru incredibil.
Vin la tine să mă pun la adăpost de toate bârfelel astea
şi nimeresc în asta din nou.
Pentru numele lui Dumnezeu, am un iubit !
- Ai ? - Cel puţin asta cred ei.
Şi acum, mâine vor fi poze cu tine în orice ziar de aici până în Timbuktu !
Ştiu asta, dar... hai să ne calmăm.
Nu. Tu să te calmezi ! E o situaţie perfectă pentru tine, nu ?
Investiţie minimă, publicitate maximă.
Oriunde vei merge, lumea va spune: "Bravo ţie."
"Te-ai culcat cu actriţa aia. Am văzut pozele."
- Asta-i cumplit de nedrept. - Astea-s ale tale.
Poate te va ajuta măcar în afaceri.
"Cumpăraţi o carte plictisitoare despre Egipt de la tipul care i-a tras-o Annei Scott."
Opreşte-te ! Opreşte-te ! Te implor !
Calmează-te. Ce zici de o ceaşcă de ceai ?
Nu vreau o blestemată de ceaşcă de ceai.
Vreau doar să merg acasă.
Spike, vezi cine e şi pune-ţi nişte haine, pentru numele lui Dumnezeu.
Mi se pare a fi un şofer.
Spike îţi datorează o cină scumpă sau o vacanţă,
depinde cât l-a dus capul să ceară pe trădarea lui.
Nu este adevărat. Aşteaptă puţin.
Ăsta e un comportament nebunesc.
Nu putem pur şi simplu să râdem de asta ?
Serios. Sunt o mulţime de lucruri, pe lângă care asta nu mai contează.
Următorul lucru pe care-l va spune e că sunt oameni care flămânzesc în Sudan.
Păi, sunt, dar nu e nevoie să ajungem cu gândul până acolo.
Cea mai bună prietenă a mea a alunecat pe scări, şi-a rupt coloana,
şi acum este într-un scaun cu rotile pentru tot restul vieţii.
Tot ce-ţi cer este o evaluare normală a situaţiei.
Ai dreptate. Desigur, ai dreptate.
Doar că eu am avut de-a face cu gunoiul ăsta de zece ani.
Tu o trăieşti de zece minute.
Perspectivele noastre sunt foarte diferite.
Ziarele de azi vor fi hârtiile de mâine din coşul de gunoi.
- Ce ? - Ştii tu.
Este doar o zi.
Mâine, ziarele de azi vor fi toate aruncate.
Chiar nu înţelegi.
Povestea asta va fi îndosariată.
De fiecare dată când cineva va scrie ceva de mine, vor scormoni fotografiile astea.
Ziarele durează la nesfârşit.
Voi regreta asta la nesfârşit.
Sigur.
Eu voi simţi altceva...
... dacă nu te deranjează şi...
... voi fi mereu fericit că ai trecut pe aici.
Dar, probabil ai dreptate.
E mai bine să pleci.
Tu ai fost ?
Poate am spus câtorva prieteni jos la bar.
Sigur.
Am ceva pentru tine. Ceva ce te va face să mă iubeşti atât de mult,
încât vei vrea să mă îmbrăţişezi în fiecare zi pentru restul vieţii mele.
Uimeşte-mă, ce este ?
Numărul de telefon al agentului Annei Scott din Londra...
şi al celui din New York.
Ascultă, te gândeşti la ea tot timpul. Acum o poţi suna.
Da. Minunat. Mulţumesc.
Ne vedem deseară. Bună, Marty. Sexi haină !
Alo ! Vreau să ţin un discurs.
Nu mă voi ridica fiindcă nu pot, evident.
Exact acum un an, acest om de aici a pornit cel mai rafinat restaurant din Londra.
- Da, da, da. - Mulţumesc foarte mult.
Din păcate, nimeni n-a venit vreodată să mănânce aici.
A fost o mică sincopă.
Şi aşa trebuie să facem faţă faptului că de săptămâna viitoare,
trebuie să ne găsim alt loc unde să mâncăm.
Vreau doar să-i spun lui Tony: n-o lua ca pe ceva personal.
Cu cât mă gândesc mai mult la lucruri, cu atât nu văd nici un sens în viaţă.
Nimeni nu ştie de ce unele lucruri merg, iar altele nu.
De ce unii suntem norocoşi...
- Iar alţii - ... sunt concediaţi.
- Ce ? - Nu !
Da, se pare că vor schimba tot mecanismul...
mult mai mult către pieţele emergente.
Şi, desigur, am fost de rahat, aşa că
Un toast pentru Bernie... cel mai slab broker din lume.
Vă mulţumesc. Şi pentru Tony, cel mai slab şef de restaurante.
- Tony şi Bernie. Amândoi de rahat... - Îngrozitori amândoi.
În felul lor deosebit.
Dacă tot este seara anunţurilor,
am şi eu unul.
Am hotărât să mă logodesc.
Mi-am găsit un drăguţ, zvelt şi fără de pereche cetăţean...
care ştiu că mă va face fericită pentru tot restul vieţii mele.
Aşteaptă o secundă. Adică, eu...
Sunt fratele tău. Nu ştiu nimic despre asta. Este...
Nu ştiu... Câştigă ceva ?
Este un artist... cu perspective strălucite.
- E un secret pe care mi l-aţi ascuns. - Nu, jur !
Apropo, de tine e vorba.
- Eu ? - Ce crezi ?
Păi, da.
Meserie.
Scuzaţi. Mai sunt şi alte anunţuri ?
Ei bine, da.
Simt că trebuie să mă scuz faţă de toţi...
pentru comportarea mea din ultimele şase luni.
Am fost, după cum ştiţi, într-un fel, distrus.
Nu-i complet adevărat. Sunt oameni morţi care sunt într-o formă mai bună.
Dar vreau doar să clarific că am făcut o cotitură,
şi de aici înainte intenţionez să fiu absolut fericit.
Oh, Doamne. Sunt îngrozitor de beată.
Vino aici.
Deci ai alungat fantoma ?
Cred că da.
Nu-ţi mai pasă câtuşi de puţin de faimoasa fată ?
Nu.
Nu, nu cred.
Asta înseamnă că nu te va înnebuni faptul că ea s-a întors în Londra...
ţinându-şi strâns Oscar-ul în mână
şi putând fi găsită în majoritatea zilelor, filmând în Hampstead Heath.
Oh, Doamne, nu.
Deci încă n-ai terminat cu ea, de fapt.
- Pot să vă ajut ? - Da, eu
- O caut pe Anna Scott. - Ştie că veniţi ?
Nu. Nu, nu ştie.
- Mă tem că nu vă pot lăsa înăuntru. - Sigur.
Adică, sunt, de fapt, un prieten. Nu sunt vreun fan înnebunit, dar...
- Nu, de fapt... - Nu vă pot lăsa, domnule.
Bună, asta este...
Am aflat că eşti aici abia ieri.
- Voiam să te sun, dar - Anna.
Da ?
Lucrurile nu merg prea bine şi este ultima noastră zi.
Absolut, da. Eşti în mod clar foarte ocupată.
Dar dacă... dacă ai putea aştepta,
sunt... lucruri de spus.
Bine.
Bea ceai. E destul ceai.
Vino şi aruncă o privire.
Eşti fan al lui Henry James ?
- Este un film după Henry James ? - Da.
El e Harry.
Îţi vom da o pereche de căşti să poţi auzi dialogul.
- Mulţumesc foarte mult. - Nici o problemă.
- Bună. - Bună. Să-i dăm drumul.
- Volumul e pe lateral. Luaţi un loc. - Mulţumesc.
Suntem într-o ţară înnorată. Nu vom termina asta azi.
Va trebui. Trebuie să fiu în New York joi.
Oh, nu te mai da rotundă. Doamne, ăla-i un fund enorm.
- Nu ascult aşa ceva. - Dar în mod serios, nu este drept.
Sunt atât de mulţi adolescenţi ce suferă de anorexie,
iar fata aceea are un fund că l-am putea împărţi cu cel puţin...
încă zece femei şi tot i-ar fi mare.
Mă gândeam, uitându-mă la ceva atât de drăguţ,
că tu şi osoasa ta scuză pentru un fund
ar face mai bine dacă şi-ar ţine gura.
Şi acum înapoi la treabă. Sfârşitul scenei.
Te întreb când le spui tuturor şi tu spui
"Mâine va fi numai bine."
Şi atunci eu Sigur. Bine.
Spune, cine e flăcăul ăla sfios cu care te-am văzut vorbind ?
Nimeni.
Doar un tip din trecut. Eu
E o situaţie un pic jenantă. Nu ştiu ce face aici.
Desigur.
Mulţumesc. Trebuie să
Oricând.
Doamnelor şi domnilor, puteţi să treceţi la primele poziţii ?
Pe primele voastre poziţii !
Nu-mi place să te deranjez când rezolvi registrele,
dar e un pachet pentru tine.
Martin, serios. Nu poţi s-o faci singur ?
Dar, vezi, nu este pentru magazin. Este pentru tine.
Sigur. Bine.
Spune-mi, dacă angajez o zdreanţă, ar trebui s-o plătesc tot atât de mult ca pe tine ?
Bună.
Ai dispărut.
Da... da...
A trebuit să plec. N-am vrut să deranjez.
- Cum ai mai dus-o ? - Bine, bine. Mai totul la fel.
Cum se schimbă legea, Spike şi cu mine ne vom căsători imediat.
Pe când tu eşti uimitoare.
- Premii, glorie... - Oh, nu.
E totul un nonsens, crede-mă.
N-am idee cât de fără sens era, dar...
fără sens este totul.
Ieri a fost ultima noastră zi de filmări, aşa că... plec.
Dar...
Am adus asta de acasă pentru tine
şi m-am gândit să ţi-o dau.
Mulţumesc.
- Ar trebui s-o... - Nu.
N-o deschide acum. M-aş simţi prost.
Mulţumesc. Nu ştiu pentru ce este, dar îţi mulţumesc oricum.
De fapt, îl aveam în apartament, şi m-am gândit că
Dar când să ţi-l dau, n-am ştiut cum să te sun,
după ce m-am comportat atât de rău.
De două ori.
Aşa că am tot rămas în hotel.
Atunci ai venit şi... mi-am închipuit
Treaba este că
Ce ? Care-i treaba ?
Nici să nu te gândeşti la asta. Ieşi afară imediat.
- Ieşi afară. - Bine.
Îmi pare rău.
Ce spuneai ?
Da.
Trebuie să plec azi, dar...
... mă întrebam, dacă n-ar fi trebuit,
dacă m-ai fi putut lăsa să te mai văd din când în când,
sau... mai des, poate.
Să vezi dacă n-ai putea să mă placi din nou.
Dar ieri, actorul acela te-a întrebat cine eram
şi tu m-ai desfiinţat din câteva cuvinte.
Am auzit.
Aveai microfon. Eu aveam căşti.
Te aştepţi să spun adevărul despre viaţa mea...
celui mai indiscret om din Anglia ?
Scuză-mă.
Este mama ta la telefon.
Vrei să-i spui că o voi suna eu ?
Am încercat de fapt tactica asta, dar a spus că i-ai mai zis odată asta,
şi au trecut acum 24 de ore,
iar piciorul care era purpuriu este acum negricios la culoare.
Sigur, sigur. Da. La momentul potrivit, ca întotdeauna.
Martin, ai tu grijă pentru o secundă.
Da. În regulă.
Pot să spun
că eu cred despre "Ghost" că a fost cel mai minunat film.
- Chiar aşa ? - Da.
Întotdeauna m-am întrebat...
... cum e Patrick Swayze în realitate.
Nu pot să spun că-l ştiu pe Patrick chiar atât de bine.
Nu era prea prietenos în timpul filmărilor ?
Sunt sigură că era prietenos cu Demi Moore care a jucat cu el în "Ghost".
Da, aşa-i. Scuze.
Întotdeauna am fost cam nătărău.
Oricum
Mi-a plăcut să te întâlnesc.
Sunt un mare, mare fan al dumneavoastră.
Şi al lui Demi, desigur.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Întotdeauna ia o pauză juriul când se duce să-şi stabilească verdictul.
Anna, uite
Sunt un tip cam sensibil,
nu prea des îndrăgostit.
Dar
Pot să spun doar "nu"
la cererii tale drăguţe şi s-o lăsăm aşa ?
Da.
Bine. Desigur. Eu
Desigur.
Atunci, eu voi pleca. Mi-a părut bine să te văd.
Problema este că...
... cu tine sunt într-un adevărat pericol.
Pare a fi o... situaţie perfectă,
dincolo de temperamentul tău nebunesc, dar...
inima mea relativ neexperimentată ar putea, mă tem, să nu...
se refacă, daca aş fi...
din nou dată deoparte, aşa cum mă aştept să fie.
Sunt prea multe fotografii cu tine, prea multe filme.
Tu vei pleca şi eu aş fi,
ei bine, terminat, de fapt.
Ăsta este un "nu" adevărat, nu ?
Trăiesc în Notting Hill. Tu trăieşti în... Beverly Hills.
Oricine din lumea asta ştie cine eşti.
Mama mea are probleme să-mi ţină minte numele.
Bine.
Bine. O decizie bună. O decizie bună.
Chestia cu faima nu este, de fapt, adevărată, ştii ?
Şi nu uita că
şi eu sunt doar o fată...
care stă înaintea unui băiat...
rugându-l s-o iubească.
La revedere.
Deci, ce credeţi ? Bună mişcare ?
Da, bună mişcare.
Adică, la urma urmei, nu e cu nimic aşa deosebită.
Am văzut-o dându-şi pantalonii jos,
şi am văzut clar nişte celulită acolo jos.
Bună decizie, da.
Toate actriţele sunt la fel de nebune ca şerpii.
Tones, tu ce zici ?
Niciodată n-am întâlnit-o şi nici n-o vreau.
Minunat. Max ?
Absolut. Niciodată să n-ai încredere într-o vegetariană.
Grozav. Mulţumesc. Minunat.
Am fost chemat şi am venit. Ce e ?
William tocmai i-a dat papucii Annei Scott.
Scrântit tembel !
Nu, nu, nu... E un pic cam sensibil acum.
Pictura aceea nu e originalul, nu ?
Ştii, cred că ar putea fi, da.
Dar spunea că vrea să iasă cu tine.
- Da. - Păi, drăguţ.
Ce ?
Ştii tu...
Oricine ar spune că vrea să iasă cu tine este destul de grozav, nu ?
Era...
într-un fel... dulce, de fapt.
Adică, ştiu că este actriţă şi toate alea...
aşa că ar putea... arunca o replică, dar...
a spus că ar putea fi oricât de faimoasă,
dar în acelaşi timp ar fi...
doar o fată...
care stă înaintea unui băiat...
rugându-l... s-o iubească.
Oh, ce dobitoc. Am luat decizia greşită, nu ?
Da.
Max, cât e de rapidă maşina ta ?
Noroc !
Dacă ne stă cineva în cale, am câteva chestii nucleare.
- Unde ? - La tot ce pot să mă gândesc e Ritz.
- Unde-i Bella ? - Nu vine.
- Oh, la naiba. Bernie, în spate. - Ce ?
Max, e în regulă.
Haide, iubito.
Pe unde o iei ?
Pe Kensington Church Street, apoi Knightsbridge, apoi Hyde Park Corner.
- Nu, aiurea. Du-te pe Bayswater. - Aşa-i. Apoi Park Lane.
Nu, direct prin Cromwell Road, apoi stânga.
Nu !
Opriţi-vă ! Eu voi hotărî traseul. În regulă ?
Scuze, Max.
James Bond niciodată n-a trebuit să se confrunte cu rahaturi de-astea.
Întoarce la dreapta ! La dreapta !
- Nu pot. Este sens unic. - Întoarce în loc.
Oh, la naiba. Ţineţi-vă.
Minunat !
La naiba, e distractiv !
Scuze.
Bună. Dra Scott stă aici ?
- Nu, domnule. - Dar dra Flintstone ?
- Nu, domnule. - Bambi ?
- Nu, domnule. - Sau
Nu ştiu. Beavis sau Butt-head ?
Nu, domnule.
Mulţumesc. Mulţumesc.
A fost o dră Pocahontas,
dar a plecat cam acum o oră.
Cred că ţine o conferinţă de presă la Savoy...
înainte de a pleca în America.
Trebuie să decolăm.
Aveţi mesaj pentru Takiama ?
Voi verifica, domnule.
M-am săturat de asta până peste cap.
Stai ! Stai ! Stai ! Rămâi acolo ! Du-te ! Du-te !
Stai aşa !
Haide ! Nu ! Aşteaptă ! Aşteaptă acolo !
Haide ! Haide ! Aşteaptă !
Dă-i drumul ! Treci, treci !
Tu eşti eroul meu !
Jos, băiete.
Scuzaţi-mă.
- Da ? - Unde este conferinţa de presă, vă rog ?
- Sunteţi un membru acreditat al presei ? - Da.
- Poftim. - Aia e de la Blockbuster Video, dle.
Aşa-i. Lucrez pentru revista lor internă.
- "Filmele sunt afacerea noastră". - Îmi pare rău, domnule.
- El este cu mine. - Şi dumneavoastră sunteţi... ?
Cea care scriu un articol despre cum se poartă hotelierii cu oamenii invalizi.
Desigur, doamnă. Este în Lancaster Room.
Mă tem că s-ar putea să fie cam târziu.
Fugi !
Asta înseamnă că dra Scott nu va face publicitate următorului ei film ?
Nu, categoric nu înseamnă asta.
Ea se va ţine de toate angajamentele pe care le are.
Doar că nu va mai face altele pentru anul următor.
Când va fi lansat filmul ?
Pe moment, planul este să lansăm filmul în America...
înainte de sfârşitul toamnei
şi aici în preajma Crăciunului sau la începutul celuilalt an.
Aşa ! Dominic.
Anna, şi atunci cât timp vei mai sta în U.K. ?
Nu mult. Plec deseară.
Şi de aceea trebuie să încheiem, aşa că, vă rog, ultimele întrebări.
Da. Doamna de acolo.
Este decizia dvs de a lua pauză de un an legată de...
zvonurile privindu-l pe Jeff şi domnişoara lui actuală ?
- Categoric nu. - Credeţi zvonurile ?
Ei bine, de fapt nu mai este treaba mea.
Deşi aş spune, din experienţă, că zvonurile despre Jeff tind să se adeverească.
Da. Ultima dată când aţi fost aici, au existat nişte fotografii...
făcute dumneavoastră împreună cu un tânăr englez.
Deci, ce s-a întâmplat acolo ?
Era doar un prieten. Suntem încă prieteni, cred.
Bun
Da. Domnul în cămaşa roz.
Da... Domnişoară Scott...
Ar fi posibil în alte circumstanţe...
ca voi doi...
să fiţi mai mult decât buni prieteni ?
Am sperat că ar fi, dar nu, mi s-au dat asigurări că nu sunt.
- Dar ce-aţi spune dacă - Scuze. Doar încă o întrebare, vă rog.
Nu, este în regulă. Ce spuneai ?
Mă întrebam, dacă...
persoana asta s-ar răzgândi...
Thacker. Numele lui e Thacker.
Mulţumesc, mulţumesc.
Mă întrebam dacă...
dl Thacker ar realiza că a fost un neghiob smintit...
şi ar cădea în genunchi şi... v-ar implora să vă răzgândiţi,
ce-aţi face, atunci ?
V-aţi răzgândi ?
Da, cred că da.
Asta este o veste foarte bună.
Cititorii de la "Cai şi câini de vânătoare" vor fi absolut încântaţi.
Bine. Dominic, dacă ai vrea să mai pui o dată întrebarea ta ?
Da ? Anna, cât timp intenţionezi să rămâi în Anglia ?
Nedeterminat.
- Ce s-a întâmplat ? - A ieşit bine.
SprijinÄ-ne Či sÄ devinÄ membru VIP pentru a elimina toate anunČurile www.OpenSubtitles.org