Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
A FOST ODATĂ ÎN AMERICA...
SupRip by Driv3r www.titrări.ro
Unde e ? Unde se ascunde ?
Nu ştiu.
De ieri îl caut.
Te întreb pentru ultima oară.
Unde e el ?
Nu ştiu.
Ce aveţi de gând să faceţi ?
- Stai aici, poate apare şobolanul. - Bine.
Pe cine protejezi, dobitocule ?
Un turnător care-şi vinde proprii prieteni ?
Erau şi prietenii tăi.
Am înţeles. Vrei să sfârşeşti la fel ca nenorocita aia ?
La... localul lui Chan Lao. Teatrul chinezesc.
Stai aici cu butoiul ăsta mizerabil.
Noodles !
Uşurel...
Ieşi pe aici. Grăbeşte-te. Cobori în Mott Street. Pleacă !
Noodles !
Dezleagă-mă !
Nu, rămâi aşa.
Stai aşa. Vreau ca ei să ştie că eu am făcut-o.
Unde mergi ?
- Mă duc s-o iau pe Eve. - Nu te duce !
De ce ?
Au fost deja acolo.
Ai nevoie de ceva ?
Bani ?
- Am mai mulţi decât îmi trebuie. - Acum sunt toţi ai tăi.
În ce direcţie ?
Domnule, unde vreţi să mergeţi ?
Oriunde, cu primul autobuz.
Buffalo ?
Un bilet dus.
Costă 1,20 dolari.
- Vreau să închiriez o maşină. - Completaţi formularul, vă rog.
Noodles.
Ţi-am adus cheia înapoi.
Închide uşa.
Când te-ai întors ?
În seara asta.
De ce ?
M-au contactat.
- Cine ? - M-am gândit că tu ai putea să ştii.
Eu ? Nu mai ştiu nimic despre nimeni.
- Îmi oferi ceva de băut ? - Da, sigur. Scuză-mă. Ia loc.
Cine e Robert Williams ?
Eu sunt.
"Dorim să vă informăm, ca urmare a vânzării Cimitirului Evreiesc..."
Da, Sinagoga a trimis aceste scrisori în caz că vrei să-i muţi pe cei iubiţi.
Am primit una asemănătoare în legătură cu tata.
Dar pe aceasta n-a trimis-o Sinagoga.
Am primit-o săptămâna trecută.
Rabinul mi-a spus că a trimis scrisorile acum opt luni.
Da, aşa e. Cam atunci am primit-o şi eu pe-a mea.
- Şi ce ţi-a mai spus rabinul ? - A spus că am avut noroc.
Pentru mormintele lui Philip Stern, Maximilian Bercovicz şi
Patrick Goldberg, se făcuseră deja aranjamentele.
Şi se află deja într-un cimitir elegant în Riverdale.
Ce înseamnă toate astea ?
Înseamnă că: "Dragă Noodles, chiar dacă te-ai ascuns
în fundul pământului, noi tot te-am găsit.
Ştim unde eşti."
Asta înseamnă: "Pregăteşte-te".
Pentru ce ?
Ăsta e lucrul pe care nu l-au spus.
Ce părere ai ?
Cred că răspunsul se află aici. De-asta m-am întors.
Am mutat toate lucrurile aici.
A trebuit să vând casa şi camera din spate.
Ştii, m-am tot gândit că poate tu ţi-ai însuşit milionul de dolari.
Dar acum ştiu că te descurci cu banii mai rău ca niciodată.
- Am crezut că tu ai luat banii. - Greşit. Servieta era goală.
Atunci cine a luat banii ?
Asta mă tot întreb şi eu de 35 de ani.
Dacă te deranjează, pot dormi aici.
- Îţi ofer camera mea. - Nu.
- Ce mai face sora ta ? - N-am văzut-o de ani de zile.
Acum e o mare vedetă.
Ar fi trebuit să ne dăm seama, nu ?
Învingătorii se cunosc de la început.
Întotdeauna îi recunoşti pe învingători şi pe învinşi.
Cine ar fi mizat ceva pe tine ?
Eu aş fi mizat absolut totul pe tine.
Şi ai fi pierdut.
- Ai să reuşeşti tu. Noapte bună. - Noapte bună, Moe. Mulţumesc.
Ce-ai făcut toţi anii ăştia ?
M-am culcat devreme.
Deborah, tata spune că ar trebui să ne ajuţi.
- Nu. - Avem o mulţime de clienţi.
- Nu ne descurcăm singuri. - De ce nu ?
Eu merg la lecţiile de dicţie.
Ar fi bine să dai cu insecticid la toaletă. Am văzut un gândac acolo.
Scuze.
Scuză-mă, nu pot veni astăzi.
- Ne vedem mâine. - Bine. Pa !
Scuză-mă !
Noodles !
- Bugsy are de lucru pentru noi. - Grăbeşte-te. Nu ne aşteaptă.
Pe cine numeşti tu gândac ?
Ce altceva eşti tu ? Eşti murdar, îmi provoci greaţă.
Te caţări pe zidurile toaletei ca un gândac. Deci, ce eşti ?
Dă-mi drumul !
Îţi fac greaţă, nu ?
Atunci cum se face că te-ai dezbrăcat în faţa mea ?
Un gândac.
Uită-te la tine, David Aaronson !
Dacă nu mă lasă în pace, am să-i dau ceea ce merită.
- Ce vrea Bugsy ? - Trebuie să trezim un mort în păpuşoi.
Nenorocitul de la chioşcul de ziare a uitat să plătească.
Poftim banii, domnule !
Ia priveşte !
Hai, băieţi !
Hai odată ! Hotărăşte-te !
- Noodles, să luăm dolarul ! - Da.
Luaţi-o din loc.
Acesta.
Sam, ne vedem joia viitoare.
Ăsta.
Aţi înnebunit ?
Bugsy a spus că putem lua dolarul sau putem jefui un beţiv.
Dar nu e încă beat.
Aşteptăm.
Jefuieşte-l tu pe cel de acolo.
Ce-am mai putea lua ? Şi-a băut toţi banii.
Saltă-l pe beţivul acela !
Haina.
Uite încă un nenorocit de copoi.
- Trebuia să fi luat dolarul ! - Am fi putut lua zece...
... chifle cu mac umplute cu carne de vită.
Vagonul o să ne ascundă de copoi. Pregătiţi-vă !
Acum ! Aruncă-ţi haina peste el !
Domnule, vă e rău ?
O să fiţi în ordine. Haideţi, să vă ajut !
Aşa, urcaţi-vă ! Sunteţi mai rău decât unchiul meu Nathan.
De ce vă place să vă îmbătaţi ?
Nici nu mai poţi să mergi. Te duc eu acasă.
Porneşte, mamă !
Opreşte-te aici !
Hei, cu tine vorbesc !
Ce naiba faceţi aici, copii ?
Ce facem noi aici ?
Întreţinem relaţii sexuale.
Chiar aşa. E vreo lege care să interzică asta ?
Aveţi un bănuţ de dat... la patru bieţi orfani...
Plecaţi de aici. Dispăreţi !
Plecaţi de aici !
Să nu vă mai întoarceţi. Să nu vă mai văd aici. Aţi înţeles ?
Trec să te iau mai târziu.
Întâi mă duc la toaletă.
Bătrânul meu se roagă şi maică-mea plânge.
Lumina s-a întrerupt. De ce naiba să mă mai duc acasă ?
Cel puţin aici pot să citesc.
- Unde crezi că te duci ? - Mamă, nu te enerva.
Mai ai de lucru.
Mă întorc imediat, mamă. Trebuie să merg la toaletă.
Bună, Peggy.
Puteai să închizi uşa !
Nu-ţi place ?
Am văzut şi mai grozave.
- Ai văzut multe ? - Tu câte ai văzut ?
Îţi spun eu câte. Niciuna.
Arată-mi-o pe a ta !
Nu faci nimic, doar te uiţi !
Peggy, eu...
- Îţi place, nu ? - Gratis nu-mi place.
Îmi aduci o şarlotă cu frişcă, apoi faci tot ce vrei.
Ţi-o aduc mâine.
- Ţi-o aduc mâine, îţi promit ! - Nu fac nimic pe credit.
Îţi promit.
Nu mă mai strânge, că mă scap pe mine.
Ai de gând să ieşi ?
Hai odată.
Dă-mi şase exemplare.
Dă-ţi jos pantalonii şi-ţi mai fac una.
Adică cum... încă o dată ?
E o poveste mai lungă. Uite cât e ceasul. E deja 6:34.
Şi trebuie să plec.
Am atâtea de făcut !
Aşteaptă o clipă.
Acum e 6:35. Iar eu n-am absolut nimic de făcut.
Stai aşa, nemernicule ! Fac eu ceva cu timpul tău !
Dacă tot discutăm despre timp, se pare că vei sparge lampa la 6:36.
- De unde l-ai furat ? - E al meu.
- Dovedeşte. - Eu i l-am dat.
Da ? Şi cine naiba eşti tu ? De unde vii ?
Din Bronx.
Şi faci cadou ceasuri ?
E unchiul meu.
- Şi ţie cine ţi l-a dat ? - Unchiul meu Nathan.
Frăţiorul meu.
Spune-i unchiului tău să treacă pe la secţie.
- A murit. - Era alcoolic.
În Kishnev, Polonia.
Nu-i mai trebuie. Îl rechiziţionez.
Rechi... Ce înseamnă asta ?
Furat, de el. La ora 6:37.
Nu uitaţi, sunt cu ochii pe voi.
Şi eu cu ochii pe tine.
Ia-o !
Ia lampa. N-o pot ţine !
Cine e el ?
Unchiul meu.
Aceea ! Cu frişcă.
- Cea de cinci cenţi ? - Da.
Pentru cea de doi penny, îţi face doar muncă manuală.
Asta pot s-o fac şi singur.
Nu aceea.
Aceasta.
Eşti sigur ?
Împacheteaz-o frumos.
Bună dimineaţa.
- Peggy e acasă ? - Face baie.
Grozav. Sunteţi aşa drăguţă să-i spuneţi că am venit ?
Mamă, încă o găleată cu apă !
Aşteaptă.
- Ce doreşti ? - Eu ?
Mama mi-a spus că m-ai căutat.
- Da... nu ! Băieţii mi-au spus să... - Ce ?
Vin altă dată.
Noodles !
- Ai făcut poza ? - Cred că s-a mişcat, dar am reuşit.
Bravo, secătură ! În timpul orelor de serviciu !
De data asta m-aţi prins cu pantalonii în vine.
Nu. Te-am prins deasupra unei minore.
Pune asta undeva în siguranţă.
E în ordine ! Staţi aşa !
Stai ! Opreşte-te !
Ce aveţi de gând să faceţi cu fotografia ?
Depinde. Cât e ceasul ?
Cred că e timpul să ne recuperăm ceasornicul.
- Bine, băieţi. Acum suntem chit. - Pe naiba !
- O să ieşi la pensie până atunci. - Bună, băieţi.
Ce doriţi ?
Întâi, o plăteşti pe Peggy pentru noi.
- S-a făcut. Asta e tot ? - Rezolvă tu în timp ce-l lămuresc eu.
Nu-mi vine să cred. E prima oară pentru mine şi-mi plăteşte un poliţist !
Şi ce altceva mai vreţi în schimbul fotografiei ăleia ?
Noodles mi-a povestit de un tip Bugsy.
Se pare că e şeful acestui cartier. Mulţumită ţie.
Ce vrei să spui ?
Vreau să spun că te plăteşte pentru asta.
Vrei s-o iei mai încet ? De ce te grăbeşti aşa ? Mai uşor.
Dacă continui aşa, o să termini prea repede.
Ce ţi-am spus eu ? Nu-mi vine să cred.
Deci, de ce te plăteşte Bugsy ? Ce faci pentru el ?
Închid ochii din când în când.
De-acum închizi ochii pentru noi.
De ce ? Ce aveţi de gând ?
Îţi spune el.
Eu, el, Cockeye şi Patsy facem o echipă.
Bugsy o să vă facă una cu pământul. Şi nu vreau să dau de necazuri.
O să te descurci şi o să-ţi ţii gura.
Nu vezi şi nu auzi nimic. Cum ai făcut şi pentru Bugsy.
Nu te enerva. E şi mai rău aşa. Se poate întâmpla prima oară.
E din cauza lor, care vorbesc acolo.
Vezi că îl deranjezi !
Ne-am înţeles. Poţi să pleci.
Vino încoace, iubitule.
Te simţi bine ?
N-o să mai reuşească !
Copilul e aici, dle.
- Sărbători fericite, Deborah. - Sărbători fericite, Derkie.
- Uite-o pe Deborah. - Îmi pare rău că am întârziat.
Tocmai am închis.
Mă gândeam să exersez nişte dansuri.
Să nu laşi pe nimeni înăuntru.
- Bine, la revedere. - Ne vedem mai târziu.
Dă-te jos de acolo, gândacule.
Discul ăsta e ca un laxativ.
De câte ori îl pun, tu trebuie să mergi la baie.
Ce faci ?
Dă-mi ceva de băut.
Am închis. Oamenii cumsecade nu beau în astfel de zile.
- Merg la Sinagogă. - Atunci tu ce cauţi aici ?
Cineva trebuie să supravegheze locul. Sunt o mulţime de hoţi pe aici.
Unul dintre ei ar putea să-ţi intre în casă.
Mai ales dacă laşi uşa deschisă.
Şi aici te poţi ruga.
Aici sau la Sinagogă. Pentru Dumnezeu e acelaşi lucru.
Vino aici şi stai jos.
"Iubitul meu e alb şi rumen în obraji.
Pielea lui e ca aurul cel mai de preţ.
Obrajii sunt ca un strat de mirodenii."
Cu toate că nu s-a spălat din decembrie trecut.
"Ochii lui sunt ca cei de porumbei,
Iar trupul e ca fildeşul strălucitor.
Picioarele lui sunt ca stâlpii de marmură."
În pantaloni atât de murdari, încât ar putea sta singuri în picioare.
"El este pe de-a-ntregul adorabil".
Dar întotdeauna va fi un prăpădit, deci niciodată nu-mi va fi iubit.
Ce păcat !
E cineva aici.
Nu e nimeni.
E Max.
Deci el era !
Noodles.
Fugi ! Te strigă mămica.
- Noodles ! - Merg să văd ce vrea.
- Hei ! - Da ?
- Eşti de mult aici ? - Nu.
Ai fost înăuntru ?
Săruţi mizerabil. Te-am văzut intrând acolo. Uite banii de aseară.
Avem patru pentru argintărie şi şase pentru maşina de scris.
Shitsy Lipschitz n-a vrut să spună mai mult. Trebuie să găsim pe altcineva.
- Am venit să împărţim banii. - Mâine, împreună cu ceilalţi.
- Am venit şi să te iau. - Nu pot veni chiar acum.
Casele, magazinele... sunt pustii. Noi avem ce prăda. Tu te ocupi de asta.
Da.
Ce partener am ! Distrează-te.
Cum vă merge, băieţi ?
- Cine-i ăsta ? - Bugsy.
Aud că acum lucraţi pe cont propriu, nu ?
Aud că vă merge bine.
Nu mi-l prezinţi pe prietenul tău ?
Mă prezint şi singur.
Scuză-mi mănuşa.
Asta e din partea mea.
Lucraţi pentru mine sau nu mai lucraţi deloc.
Nu-mi plac şefii.
Era mai bine pentru tine dacă rămâneai în Bronx.
Era şi pentru tine mai bine.
- Zilele astea o să-l omor ! - Da ?
Între timp, se pare că el ne-a omorât pe noi.
Deborah, deschide !
Deschide uşa !
- E gata marfa pentru Globe ? - O încărcăm.
Ce naiba se întâmplă acolo ?
- Azi au venit băieţii în vizită. - Vor să lucreze pentru noi.
Vrem să facem ce făcea Bugsy. Vrem să-i luăm locul.
Ai priceput asta ?
Capuano, suntem cea mai bună escortă pe care ai putea-o avea !
Escortaţi-vă posterioarele afară de aici !
Bine.
Să mergem, Noodles. Brevetăm invenţia ta în altă parte.
Aşteptaţi puţin.
Ce invenţie ?
- Transportaţi marfa pe râu, nu ? - Da, uneori.
Şi când sunteţi prinşi de Paza de Coastă trebuie să aruncaţi totul în apă.
Pierdeţi întreaga încărcătură...
- Şi ? - Pentru 10% vă salvăm pierderile.
- Şi ce aveţi, un submarin ? - Avem sare.
Ce aveţi ?
Sare. Eu şi băieţii suntem tipi cu imaginaţie.
Da. Avem nevoie de trei tone de sare pentru fiecare transport.
Ce naiba ! Plecaţi de-aici, mergeţi la şcoală unde vă e locul !
Şi ce faceţi cu atâta sare ?
Avem sare pe tăiţeii noştri. Arată-le.
Asta e plină cu sare.
Veniţi încoace.
- Şi ? - Ai răbdare, Capuano.
Trebuie să aşteptăm să se dizolve sarea.
E ceva în neregulă ?
Uite !
Grozav !
- Ia uite ! - E o nebunie !
Le văd ! Ce v-am spus eu !
Am reuşit !
Vino aici, Max.
Am reuşit.
Max, nu !
Max !
Ce te-ai face fără mine ?
De acum înainte înfiinţăm fondurile comune ale grupului.
Ele aparţin tuturora şi nimănui în particular.
Jurăm solemn să punem aici 50% din tot ce câştigăm.
Ne-am înţeles ?
De acord.
Vreau să mai arunc o privire.
Pregătiţi-vă de plecare.
Expresul pentru ... Poughkepsee...
... Albany... şi Buffalo.
Toată lumea în vagoane.
Asta i-o dăm lui Moe Grasu'. Nu-i spunem la ce foloseşte.
Ne-o dă înapoi numai când suntem toţi împreună. Ne-am înţeles ?
Da.
Ne-am înţeles.
Vine Bugsy ! Fugiţi !
Noodles, am alunecat.
Nemernicule !
CEL MAI TÂNĂR DINTRE VOI VA CĂDEA UCIS DE SABIE
Vrei să intri ?
Da.
Eşti o rudă ?
Un unchi.
E deschis.
Ridicat întru memoria lor eternă de către prietenul şi fratele lor
David Aaronson "Noodles", 1967.
PLATA ÎN AVANS PENTRU CEEA CE URMEAZĂ SĂ FACI
Pot să vă ajut, domnule ?
Limuzina vă aşteaptă.
Maxie !
Ce mai faci, unchiule ? Arăţi bine.
Şi tu arăţi puţin mai bine.
Să mergem.
Să te scoatem de pe străzi.
- Ce limuzină ! - Ce părere ai ?
Acum suntem proprietarii companiei. E o acoperire bună.
O să te surprindă, dar ne aduce şi beneficii.
Mama mi-a scris că te ocupi cu răpirile.
Apreciez tot ce-ai făcut pentru familia mea.
Lasă, erau banii tăi.
E totul scris negru pe alb în registrele companiei.
Voi sunteţi compania. Tu, Patsy şi Cockeye. Gropari şi parteneri egali.
Ajunge cu astea !
Afacerile înainte de distracţii. Avem o treabă urgentă. Aici.
Vino aici şi priveşte !
Moarte instantanee. Ce tragedie !
- 26 de ani. - 26 ? Ce păcat !
Ce cadavru grozav. A murit din cauza unei supradoze.
Şi sunt gata pentru următoarea !
Noodles, pompează-i nişte viaţă în vine !
Sper că n-ai devenit între timp homo !
Se răsuceşte în mormânt. Se întâmplă de fiecare dată.
Nu te îngrijora, nu e homo.
- Mulţumesc. - Pentru puţin.
Mersi, noapte bună.
- Vrei să încerci şi cu mine ? - Nu, mersi, mi-a ajuns.
- Ai făcut tot ce se putea ? - Ce crezi ? Evident că da.
Aşteaptă să vezi localul ăsta. Are cele mai bune...
Aici este.
- Unde mergem ? - Într-un loc deschis permanent.
Ai grijă.
- Ce e asta ? - Localul nostru.
Cel mai înfierbântat loc din oraş.
E cu adevărat localul lui Moe Grasu' ?
Dă-mi vechitura aia ! Ce părere ai ?
E minunat. E grozav.
Dă-mi-le !
Noodles !
Patsy, ia uite cine a venit !
Vino aici, ticălosule...
Arăţi grozav.
Ce mai faci ?
- Ia uite ce mare te-ai făcut ! - Eu ?
Noodles, Doamne !
Numărul trei urmează...
Un toast !
- Mie mi se pare că arăţi groaznic. - Ce vrei, abia am ieşit din închisoare.
- Noodles, serveşte-te ! - Ia uite !
Scotch încălzit.
Da, un dolar ceaşca.
- Un dolar ceaşca ? - Da.
- Şi pe noi cât ne costă ? - Pe noi ?
10 cenţi, cheltuieli de regie incluse.
Noodles, uite-l pe Moe Grasu' !
Arăţi minunat.
Şi tu parcă ai mai slăbit puţin.
Te gândeşti, probabil, că am scăpat de hemoroizi.
Nu poţi să-l recunoşti fără şorţ.
Noroc !
Bine ai venit acasă !
Ce fel de maître eşti tu ?
Avem un nou venit, iar tu nici măcar nu-i arăţi localul. Ce-i cu tine ?
N-am ştiut. Noodles, îmi pare rău.
Sunteţi un grup de trădători, ştiaţi ? Să nu veniţi voi să mă aduceţi aici...
- El e trădătorul. Spune-i. - Ne-a spus că te eliberezi abia luni.
Data viitoare când mai iese din puşcărie, puteţi să-l luaţi voi.
Doamne-apără !
Să vedem dacă ghiceşti cine sunt ?
O şarlotă... cu puţin cam multă frişcă.
Peggy !
Mă vrei ? Preţul meu a crescut. Acum lucrez într-un local select.
Şi sunt plătită la kilogram !
Peggy a mea face toţi banii, roşcata mea focoasă !
Nătângul !
Acum i-ai văzut pe vechii prieteni. Aş vrea să-i cunoşti pe cei noi.
Ne vedem mai târziu.
Ai de gând să rămâi aici toată noaptea ?
Cockeye a vrut să cânte cu orchestra, vorbesc serios.
- N-ai de gând să mă saluţi ? - Salut.
- Fratele tău e un prieten adevărat. - El e un romantic.
Ţi-a spus Max că azi ies din închisoare ?
Max ? Nu.
Ţi-ai amintit tu ?
Nu eu, ci Moe. Întotdeauna Moe.
Vrei să spui că n-ai numărat zilele ?
Sigur că da. 4344-4343.
Am pierdut şirul pe la trei mii.
- Nu am avut de ales. - Ba da. Şi încă mai poţi.
Oricum, ai venit aici să-mi urezi bun sosit, cel puţin ?
Încă mai locuiesc aici.
Tocmai ieşeam, când Moe mi-a spus să rămân să te salut.
Sper că n-a fost nevoie ca Moe să te forţeze să rămâi.
Nu.
Bine ai venit, Noodles.
Dansezi ?
În fiecare seară la Teatrul Palace.
Am făcut progrese de când dansam aici printre mături şi vechituri.
Poţi să vii să mă spionezi, dacă vrei. Dacă ai timp.
În fiecare seară.
Noodles !
Du-te ! Te cheamă mămica.
Mă bucur să te văd din nou.
E plăcerea mea.
- Ai adus vinul ? - Roşu meridional. Cel mai bun.
Ce mai faci ?
Iată-vă !
Cei patru cavaleri ai Apocalipsului !
Ai văzut filmul ăsta, Joe ? E un film bun.
- Ce mai faci, Max ? - Mă bucur să te văd.
- El trebuie să fie amicul tău, Noodles. - Salută-l pe dl McNaulty.
Bună, Noodles, ce mai faci ?
Mă bucur să te întâlnesc. Şi nu e cazul să-mi spui dl McNaulty.
Îmi place ca prietenii şi oamenii pe care îi respect să-mi spună Frankie.
Vino, ia loc. Aduceţi nişte scaune şi pahare.
Ia loc şi relaxează-te. Acum eşti acasă.
El e prietenul meu drag, Joe.
A venit tocmai din Detroit să mă roage să-l ajut.
Şi chiar vreau s-o fac.
Nu trebuie să-ţi mai spun cine e Joe şi cât de departe a ajuns.
Şi cât de departe va ajunge.
Nu e doar prietenul meu drag, e fratele meu.
Adevărul e că nici măcar un evreu nu înghite chestiile astea.
Vreau să spun că muştarul nu serveşte la nimic.
Tipii ăştia sunt cu tine ?
Ţi-am spus că băieţii sunt cu mine.
Poţi avea încredere în ei. Eşti în mâini foarte bune.
Spune-le exact ce vrei să facă.
Mă interesează nişte diamante din Detroit. O joacă de copil.
Atunci de ce discuţi cu noi ?
Dacă e joacă de copil, de ce nu-i pui pe copiii din Detroit s-o facă ?
Scuze, Noodles.
Vrea să spună că e vorba de ceva foarte simplu.
Doar că are nevoie de tipi din afară să se ocupe de afacere.
Tocmai a aflat că diamantele vor fi duse în Olanda, în câteva zile.
E o mişcare neaşteptată.
Înţelegi ?
Joe.
Spune-le băieţilor povestea cu tipa care s-a asigurat. Cum sună ?
S-a asigurat ?
Spune-le băieţilor cum ai aflat de întreaga afacere.
- Nu. - Spune-le povestea, hai !
Asigurarea tipei. Despre ce e vorba ? Povesteşte-le !
Viaţa e ciudată, asta e. E o porcărie, nu-i mare lucru.
Am avut un agent de asigurări, un puşti evreu pe nume David.
De obicei, mă chema când încheia o poliţă de asigurare.
La fiecare poliţă de asigurare pentru câini, case, neveste, vieţi... orice.
Stăteam într-o seară la băut cu băieţii, iar el apare cu nevastă-sa.
O brunetă drăguţă, cu un posterior simpatic, care lucra la un bijutier.
Tipul se ocupă încă de contrabandă.
Le fac băieţilor cu ochiul
şi le spun că încă nu s-a încheiat cea mai serioasă asigurare.
El mă întreabă: "Care anume, Joe ?" Asigurarea de potenţă.
Îmi faci o asigurare că, atunci când nu mai merge, primesc o sumă.
Semnez chiar acum un cec.
Se gândeşte şi spune: "Nu ştiu dacă există reglementări pentru aşa ceva.
Dar putem face o asigurare, dacă ne garantezi că acum eşti sănătos".
Îi răspund că dacă o lasă pe tipă cu mine, se poate verifica.
Când se va întoarce, va şti sigur dacă sunt în stare bună.
Nenorocitul o lasă, iar eu mă culc cu ea.
Mai mult decât atât, îi mai şi place şi-mi spune tot.
Îmi spune când şeful ei trimite pietrele în Olanda şi unde le ţine în seif.
Nici nu-mi puteam dori mai mult.
Şi nici n-am mai plătit rata la poliţa cea nouă. Asigurare de potenţă.
Viaţa e cum nu se poate mai amuzantă.
Să vă purtaţi frumos cu fata.
Doamne !
Deschide-o !
Cine a intrat ?
Ai vrut tu neapărat să faci pe eroul, nu ?
- Deschide ! - Nu.
Deschide !
Să nu-i faceţi rău !
- Scoateţi târfa asta de aici ! - Animalule ! Ticălosule !
- Hai odată ! - Ce vrei să spui ?
- Hai, loveşte-mă ! - Ce ai, eşti nebună ?
Hai, îndreaptă-te şi mergi normal.
Fă să pară totul adevărat !
- Încetează ! - Sunt în ordine, lasă-mă !
Încetează odată !
Loveşte-mă !
Ea vrea s-o pocneşti. Trage-i una în gură !
Am spus să mă loveşti ! Loveşte !
Îţi dau ceea ce ceri !
- Animalule ! - Închide-i gura !
Nu !
Ticăloşi împuţiţi !
Nemernicilor !
Încearcă compartimentul secret.
Bravo !
Mulţumesc.
O mulţime de bile de pită !
Mai bine împachetează-le.
Noi mergem. Vii şi tu ?
Vin.
- Bună dimineaţa. - Ai adus pietrele ?
Plăteşte-l.
- Vreo problemă ? - Niciuna. O joacă de copil.
Eşti în ordine ?
- Cum de nu mi-aţi spus şi mie ? - Ai fi putut să-ţi schimbi părerea.
Mă înţelesesem deja cu Frankie să scăpăm de Joe.
Cu un om ca Frankie nu te poţi răzgândi odată ce ai spus o vorbă.
Nu puteam să risc ca tu să fii de altă părere. Înţelegi ?
Ai dreptate, n-aş fi fost de acord.
Frankie McNaulty e cât se poate de mare. Are combinaţia la degetul mic.
Dacă nu avem grijă, ne va avea şi pe noi la degetul mic.
Singur nu ajungi nicăieri.
Parcă tu spuneai că nu-ţi plac şefii. Părea o idee bună şi încă e.
Să ne gândim puţin, Noodles.
Ne vor propune să lucrăm cu ei. Avem multe de câştigat.
Azi ne-au cerut să scăpăm de Joe. Mâine îmi vor cere mie să scap de tine.
Eşti de acord cu asta ? Mie nu mi se pare în ordine.
Bine, s-o lăsăm baltă.
Vrei să înotăm ?
Da, să înotăm puţin.
Bine, dar ce faci ?
Noodles, nu-ţi bate joc...
Ce faci ?
Ai înnebunit ?!
La naiba !
Procurorul James Lister a fost ucis de explozia maşinii
care aparţinea lui Christopher Bailey, ministrul comerţului,
când părăsea proprietatea acestuia.
Dl Lister, care a murit instantaneu în timpul exploziei,
era programat să depună mărturie în faţa Senatului, la Washington.
O comisie a Senatului investighează aşa-numitul "Scandal Bailey".
O echipă specială de detectivi a fost numită să se ocupe de acest caz.
Ministrul Bailey nu a făcut nicio declaraţie până în prezent.
Îi cunoşteai pe tipii ăştia ?
... la birourile consilierului său juridic, Irving Gold...
în speranţa că ne va da o declaraţie.
Dle Gold, sunteţi conştient că procurorul Lister e al doilea martor
care are un sfârşit violent. Primul a fost Thomas Finney,
ministrul adjunct al comerţului, care a căzut acum o lună de la etajul 15.
Credeţi că există vreo legătură între aceste două morţi ?
Ia banii şi fugi, Noodles. Ce te mai ţine aici ?
FBI-ul cercetează cazul. Întrebaţi-i pe ei.
Singurul martor în viaţă e omul care a dat numele întregii afaceri,
ministrul Christopher Bailey.
Ciudat.
Şi ce părere a avut ministrul despre toate astea ?
Ministrul nu-şi face niciun fel de griji.
Dacă nu-şi face griji, atunci de ce s-a retras în Long Island ?
Nu s-a retras, ci îşi pregăteşte răspunsurile la întrebările comisiei.
Le-aş numi mai mult acuzări decât întrebări.
- Ministrul nu-şi face probleme. - Dar publicul îşi face.
Mai ales în privinţa mitei, a mafiei internaţionale,
a afacerilor ilegale cu fondurile sindicatului transporturilor.
Ne puteţi spune ceva despre asta ?
Dlor, neg toate aceste zvonuri şi afirmaţii nedovedite,
îndreptate împotriva organizaţiei mele.
Mâinile noastre au fost şi vor rămâne curate.
Întreaga mea viaţă am luptat să păstrez curată mişcarea sindicală.
Pe el îl cunosc.
... nişte speculaţii forţate,
elemente criminale sau politicieni corupţi.
Dacă a fost comisă vreo greşeală...
Ne serveşte aceleaşi porcării.
Dacă există vreo vină în această situaţie, se află în altă parte.
Ce sunt chestiile astea pe care le citesc despre tine în ziare ?
Cuvinte... de la un şef de sindicat ?
Deci nu veţi veni să opriţi muncitorii sau mişcarea socială.
Ascultă-mă, socialist împuţit.
Noi nu dăm doi bani pe muncitorii voştri şi mişcările lor socialiste.
Noi vrem doar ca voi să părăsiţi uzina, iar furnalele să funcţioneze iar.
Asta e ultima ofertă pe care v-o facem. Semnaţi sau nu ?
Spune şefilor tăi că se pot şterge cu ea la fund.
Completeaz-o !
Asta e ultima mea...
Staţi aşa, băieţi ! Nu trageţi !
Sunt eu, Crowning.
- Crowning. - Da. Ajunge, băieţi.
Ce ajunge ? Aproape l-am adus pe băiat unde doream.
Şi l-am adus şi pe şef unde am vrut.
Uşurel.
Puneţi armele jos.
Aruncaţi armele, băieţi.
Facem schimb de prizonieri.
Ar fi un schimb avantajos...
Băiatul de la sindicat e aici.
Ia te uită, cine-i aici !
Groparii lui Moe Grasu'.
Ce-ţi mai face cancerul din intestine, Chicken Joe ?
Dezleagă-l !
Nu primesc ordine de la tine.
Noi nu te rugăm, Joe, ci îţi spunem. Hai, dezleagă-l.
Dezleagă-l !
Cine eşti ? Cine te plăteşte ?
Cred că asta o să te cam enerveze, Mac.
Dar cred că e vorba de murdarii tăi amici politicieni.
Da ? Du-te la ei şi spune-le că n-avem nevoie de tine.
Lupta noastră n-are legătură cu alcoolul, prostituţia şi drogurile.
Obişnuieşte-te cu ideea, amice. Ţara asta se dezvoltă continuu.
Anumite boli e bine să le ai când eşti tânăr.
Voi nu sunteţi cazuri uşoare de pojar, sunteţi ciuma.
Iar ticăloşii ca el sunt imuni. Asta-i diferenţa între noi şi ei.
Diferenţa e că ei vor câştiga întotdeauna, iar voi o veţi încurca.
Mai devreme decât crezi.
Şeful Diello şi-a adus poliţiştii în uzină, spre surprinderea tuturor.
A presei, a sindicatelor şi în special a greviştilor.
Ce doreşti, iubito, o declaraţie de război ? Operaţiunea noastră e paşnică.
Asta nu a fost o încălcare a legilor sindicatului, drepturilor greviştilor.
Eu sunt şeful poliţiei, nu şeful statului.
Au fost violenţe ale greviştilor care să justifice acţiunea voastră ?
Motto-ul mea este: "Prevenire şi nu represiune".
Dar i-aţi lăsat înăuntru pe spărgătorii ăştia de grevă.
Tânără doamnă, mai bine i-ai numi muncitori fără loc de muncă.
Cu permisiunea dv., voi duce florile doamnei mele, până nu se veştejesc.
Poate aţi auzit. Sunt tatăl unui băieţel.
Am auzit că e cel mai tânăr deţinător de acţiuni în uzina asta.
Ce insinuaţi ?
Conducerea şi-a exprimat mulţumirile cu un cadou pentru nou-născut.
Ştii, calomnia e un delict grav. Mai ales din partea unui reporter.
Vrei să afli cât de grav e ?
Având în vedere că e primul meu băiat după patru fete, declar amnistie.
Ai grijă cum te porţi !
Porneşte !
Mulţumesc.
- Se hrăneşte ? - Cât cinci.
Cât cinci ? De ce nu !
Poţi hrăni o armată cu fabricile astea de lapte !
Am putea deschide o lăptărie.
Cine te iubeşte pe tine ?
Eu te iubesc.
Şi pe tine.
Şi pe tine te iubesc.
Rosie, nu trebuie să-l hrăneşti la ora şase ?
Intră.
- Iată-ţi băiatul ! - Fiul meu.
E fiul meu.
Băiatul meu.
Doamne, ce repede se schimbă.
Seamănă cu bătrânul meu. Are aceiaşi ochi şi aceeaşi mândrie.
- I-ai văzut ciucuraşul ? - Vincent !
- Ce e ? - Te aud fetele !
Fetelor !
Mai devreme sau mai târziu va trebui să învăţaţi
că el va fi, după mine, şeful în casă.
E un bărbat adevărat, ca şi tatăl lui.
- Lăsaţi-mă pe mine. - Nu, fac eu asta.
Lasă-l pe tăticul să te schimbe ! Ai să vezi că totul e grozav apoi.
Ce naiba înseamnă asta ?!
Ce e asta ?
- Uite, ce e ? - E numărul corect !
E numărul corect ?
Îţi frâng gâtul nenorocit !
Dacă nu-mi găseşti fiul, dau foc la toată clădirea asta blestemată !
Da. Ai de gând să taci ?
Stai, nu vorbeam cu tine.
Cine e ? Cu cine vorbesc ?
De unde suni ? Fiul meu unde e ?
Unde-ai vrea să fie ? E în maternitate. N-a ieşit niciodată de acolo.
Doar că a devenit agitat şi a dorit să-şi schimbe pătuţul.
Şi ceilalţi copii au vrut acelaşi lucru.
30-40 de copilaşi au sărit dintr-un pătuţ în altul, au schimbat etichetele.
Acum aveam dificultăţi reale.
Ce vrei ? Ce naiba... Îl vreau pe băiatul meu !
Noi am fost acolo să ne asigurăm că lucrurile nu scapă de sub control.
Dacă doreşti, putem aranja lucrurile aşa cum au fost.
Dar tu trebuie să cazi la înţelegere cu noi.
Ce-ţi pasă cine câştigă din greva asta ?
Ce-ai făcut ?
Întâi ai lăsat înăuntru spărgătorii de grevă, apoi ai adus poliţiştii.
- Asta ai făcut ! - Eu sunt poliţist.
Taci naibii să-ţi spun ce ai de făcut ! Ascultă-mă cu atenţie !
Ai să-ţi iei poliţiştii înapoi şi ai să laşi greviştii să rezolve cu şefii lor.
Îmi vreau băiatul înapoi chiar acum !
Faci ce trebuie şi-ţi spunem noul număr al băiatului.
Nu faci ce ţi-am spus, îţi cauţi singur băiatul. Noroc !
Deci, ce alegi ?
- Bine. Îmi chem oamenii astăzi. - Bun băiat !
Ştii, Aiello, pentru un ticălos socialist, nu eşti chiar aşa de prost.
Bine, rămânem în legătură.
Nu te îngrijora, te căutăm noi. Pa.
- Deci ? - Va face ce trebuie.
În cinstea purtătorului nostru de cuvânt !
Da. Mozzel...
- Fagala ! - Noodles !
Unde-i lista cu schimbările bebeluşilor ?
- Lista ? - Da.
- N-o găsesc. - Ce ?
- N-o găsesc. - Ce-ai făcut cu ea ?
Noodles, cred că am aruncat-o odată cu halatul de la spital.
Stai o clipă, ascultă ! Aşteaptă, Noodles !
Îmi amintesc. Numerele băieţilor erau cu soţ şi ale fetelor fără soţ.
- E foarte simplu. - Eşti tare inteligent...
Să-i spunem un număr cu soţ. Să zicem opt.
Opt.
Da, e un număr bun.
Stai aşa, dar ce facem cu ceilalţi copilaşi ?
Suntem mai grozavi decât destinul.
Unora le oferim o viaţă uşoară, altora le-o dăm peste bot.
Bine, băieţi, să încheiem socotelile. E sâmbătă.
Încheiem-descheiem, Peggy. O să mă apuc de comerţ.
Eşti o moară stricată !
Ştii ceva ? Aş fi preferat să fi fost şi eu schimbat la naştere.
Ce te face să crezi că n-ai fost ?
Nu-mi vine să cred. Băieţi, veniţi încoace !
Ia uitaţi-vă cine-i acolo !
- Eşti mulţumită, Peg ? - Da, bine, Max.
- Despre ce e vorba ? - Acolo.
Ce ?!
La naiba ! Noodles, vino aici.
Uite, blonda de lângă pian.
- N-o cunosc, cine e ? - Cine e ?
Tu ai fost aproape logodit cu această damă.
Mă dă gata. Îmi place.
Dama periculoasă din Detroit ? Nu e ea. Arată cu totul altfel.
Peggy, o ştii pe blonda platinată de acolo, de lângă masă ? O vezi ?
Cheam-o puţin înăuntru, te rog !
Carol.
Spune-i că o aşteaptă nişte vechi prieteni.
Noodles, vino aici.
- Cineva doreşte să te vadă. - Cine ?
Îi ştii pe tipii ăştia ?
Nu, nu cred.
Nu. Mi-aş fi amintit nişte băieţi aşa arătoşi.
Cum aş fi putut să uit !
Dar numai pe unul dintre voi am ajuns să-l cunosc personal.
Care anume ? Să vedem cât de bună e memoria ta.
Tu.
Nu. El a fost.
De atâta timp stăm împreună, că am început să semănăm.
Cred că da.
Fermecător.
Îmi poţi spune Carol.
Noi deja ne-am cunoscut.
- Îmi face plăcere. - Plăcerea e de partea mea.
Deci ai plecat din Detroit ?
Nu. Ea împreună cu soţul ei vin aici în weekend-uri.
Da, e mai grozav pe malul mării.
Se ocupă de vreo zece tipi, în timp ce bărbăţelul ei priveşte prin vizor.
Depăşeşte orice film !
Mă întreb ce gândeşte nenorocitul în colţişorul său confortabil ?
Se întreabă probabil unde i-a dispărut nevasta cea focoasă.
De ce nu încearcă în trei ?
Nu vezi că are alt program în seara asta ?
Adu-o şi pe ea. Putem încerca în patru.
Nu sunt genul.
Oricum, mi-e teamă că dacă îţi trag una, s-ar putea să-ţi placă.
Noapte bună. Ne vedem mai târziu.
- Aştepţi de mult ? - Toată viaţa te-am aşteptat.
Ai spus că vrei un loc lângă ocean. Aşa că l-am redeschis.
Era închis sezonul ăsta. Toate mesele sunt de două persoane.
Alege-o pe care doreşti.
Asta îmi place.
Ia loc.
Boeuf a la mode ?
Eu vreau sparanghel cu sos de vinegretă, apoi un Chateaubriand.
- Cartofi prăjiţi ? - Desigur.
- Ce serviţi la desert ? - Hotărăşte mai târziu.
- Domnul ? - La fel.
Ce vin serviţi ?
Alegi tu. Eu beau doar apă.
Alegi tu.
Mulţumesc.
Staţi pe aproape.
Unde ai învăţat toate felurile astea franţuzeşti ? Ai un profesor ?
Vrei să spui că mă întreţine un tip care mă învaţă să mă port ?
Citesc cărţi. Vreau să ştiu totul. E absurd să-ţi faci planuri ?
Nu e absurd. Dar eu sunt inclus în vreunul din aceste planuri ?
Noodles, tu eşti singurul om pe care...
Pe care ce ? Continuă.
La care am ţinut vreodată.
Dar tu m-ai încuia şi ai arunca cheia, nu ?
Da, cred că da.
Şi probabil nici nu m-ar deranja.
Şi ?
Trebuie să ajung unde mi-am propus.
- Şi anume unde ? - În vârf.
Vorbeşti ca şi Max. Semănaţi foarte mult, de asta vă urâţi atât.
Vrei să plec ?
Nu, nu doresc asta.
- Dansezi ? - Mă rogi ?
- Te rog. - Dansez.
Şi trebuie să ai grijă să nu înnebuneşti. Trebuie să fii conştientă de realitate.
Ştii, anii care au trecut au zburat aşa repede pentru că n-am făcut nimic.
Doar două lucruri nu le-am putut uita. Unul din ele este Dominic.
Felul în care a spus: "Am alunecat", chiar înainte de a muri.
Şi al doilea lucru ai fost tu.
Îţi aminteşti cum îmi citeai "Cântarea Cântărilor" ?
"Ce frumoase sunt picioarele tale în sandale, fată de prinţ."
Citeam Biblia în fiecare seară.
În fiecare noapte mă gândeam la tine.
"Buricul tău e ca un bol rotunjit căruia nu-i lipseşte vinul.
Pântecul tău e ca o grămadă de grâu înconjurată de crini.
Sânii tăi sunt ca nişte ciorchini de struguri.
Respiraţia ta are aroma merelor."
Nimeni nu te va iubi vreodată aşa cum te iubesc eu.
Uneori nu mai puteam suporta.
Atunci mă gândeam la tine, îmi spuneam că trăieşti, afară undeva.
Că exişti. Asta mă ajută să depăşesc momentele grele.
Ştii ce important era asta pentru mine ?
Noodles, mâine plec la Hollywood.
Am vrut să te văd în seara asta ca să-ţi spun.
Nu !
Te rog, nu !
- Deborah ! - Pleacă de aici !
Mă întorc imediat.
Du-o acasă.
Ia te uită cine s-a întors.
Ce e asta ?
E un tron.
Un dar făcut unui Papă. M-a costat 800 de dolari.
E din secolul al XVII-lea.
Şi ce faci cu el ?
Stau în el.
- Aveţi cafea pe aici ? - Da.
Mulţumesc.
În timp ce tu erai în vacanţă, noi am muncit din greu.
Sindicatul a plătit.
- Asta e partea ta. - Da.
Până şi javra asta.
Ştii, şi Jimmy "Mâini curate" ne respectă.
Eu am vărsat puţin sânge pentru cauză.
Uite, scrie tot în ziare.
Celor de la "Telegraf" nu le-a plăcut.
Au scris "Lumea interlopă se alătură greviştilor într-o crudă acţiune".
Altora le-a plăcut. "Scopul scuză mijloacele în întâlnirea decisivă".
Şi au scris şi despre afacerea din Atlantic City.
Ziariştii nu ştiu niciodată exact ce vor.
- Puteaţi să mă căutaţi. - Te-am căutat.
Cockeye te-a găsit în localul lui Chink. Erai aşa drogat că nu l-ai recunoscut.
Acolo erai. M-ai strigat "Deborah" !
Du-te naibii. Vezi-ţi de treabă !
Noi lucrăm împreună, iar târfele nu ne stau în cale şi tu ştii asta.
- Chiar aşa ? - Da.
Atunci ea ce caută aici ?
Azi nu e sâmbătă. Trebuia să fie în Detroit culcându-se cu tipii ei.
Uite că acum e aici, culcându-se cu Max.
Şi cu soţul ei uitându-se prin gaura cheii ?
Nu, l-am părăsit.
Tu trăieşti cu ea şi o aduci aici. Mie îmi spui să nu mă amestec cu târfe.
Uiţi un lucru: că eu nu dau doi bani pe ea.
- Max! - Taci!
Maxie, unde ai de gând să-ţi petreci luna de miere ?
- Maxie ! - Taci naibii din gură !
Taci din gură !
Vrei să scap de ea ?
Vrei s-o arunc afară ?
Ieşi naibii afară de aici !
Şi ziceţi că nu ştiu să mă descurc cu femeile !
- Da. - Max ?
Nu, sunt Noodles.
Ascultă, astăzi vom avea nevoie de voi, băieţi.
Voi ţine un discurs mai dur şi cred că...
Nu te opri !
Nici nu ştii cât de mult apreciem...
Poftim, o mică primă.
Trebuie să încheiem afacerea. Vă anunţ eu.
Bravo !
Năruit de o suflare de Cordon Rouge.
Ce vor spune Crowning şi şefii lui după asta ?
Ascultă, Jim. Atunci n-o să le mai fie teamă de tine, nu ?
Încă nu le e frică de mine. Voi i-aţi speriat, băieţi.
Voi nu i-aţi vrut pe tipii ăştia.
Ce noroc pe voi că aveţi şefi ca mine care au grijă de sindicat.
Greva s-a aranjat: am câştigat. Asta contează. Aşa-i, Jim ?
A fost greu pentru Jim că n-a fost acolo să semneze contractul, nu ?
Nu.
E grozav că voi aţi realizat într-o noapte mai mult ca mine în doi ani.
Las-o baltă.
Celui mai proaspăt sosit în sindicatele americane ! Jimmy Conway.
Aşa mai zic !
Doamne ajută !
Bea-o chiar acum.
Sunteţi nebuni să-i daţi lui să bea !
Îl operăm într-un minut !
Ce e graba asta ! Mi-au spus deja că voi fi şchiop toată viaţa !
Nu-ţi face griji, Jimmy, cu un singur picior poţi face paşi de uriaş.
Da ? Şi întotdeauna voi fi cu un pas în spatele tău, aşa-i Sharkey ?
Ai grijă să-ţi opereze piciorul care trebuie !
Noroc, Jim !
Băieţi, aveţi ca prieten un adevărat martir. Folosiţi-vă de asta !
Şi ce naiba vom face cu un martir ?
Timpurile se schimbă. Prohibiţia n-o să mai dureze mult.
Mulţi vor rămâne fără lucru.
Continuă, Sharkey. Ne interesează.
V-aţi gândit vreodată să vă lansaţi în afaceri ?
Cu toate camioanele pe care le folosesc la transportul alcoolului...
În curând le vor vinde pe nimic.
E vorba de sute de vehicule. Controlate de o organizaţie naţională
şi susţinute de un sindicat puternic, condus de Jimmy Conway.
Orice ia-ţi cere, el nu vă poate refuza.
Cred că glumeşti, Sharkey.
Jimmy "Mâini curate" va face afaceri cu noi ?
Nu vor mai fi curate mult timp. Va trebui să cedeze multora...
Totul la timpul său.
- Nu ne interesează. - Ce ai păţit, care-i problema ?
Avem o mulţime de bani strânşi. De ce nu i-am investi ?
Am pune partidul să vă susţină. Am prieteni în funcţii importante.
Nu mă interesează prietenii tăi. N-am încredere în politicieni.
Asta e din cauză că încă gândeşti ca un terchea-berchea de pe stradă.
Dacă te ascultam pe tine, acum încă jefuiam beţivi...
- Ce-ai păţit, eşti falit ? - Nu-mi încerca răbdarea.
- Eşti falit ? - Aici e vorba de bani adevăraţi.
Ăştia înseamnă pentru mine bani adevăraţi. Sunt o mulţime.
Vrei să-ţi dau şi ţie ?
O să porţi cu tine toată viaţa duhoarea străzilor.
Îmi place duhoarea străzilor. Mă face să mă simt bine.
Îmi place mirosul ei. Îmi umple plâmânii.
Cari cu tine un balast inutil, Maxie.
Într-una din zile va trebui să scapi de el.
Maxie, anunţă-mă când te hotărăşti să scapi de mine.
Între timp fac o vacanţă în Florida. Îmi plac plajele.
Ascultă, m-am gândit...
să merg şi eu pe plajă.
- Vrei să înotăm ? - Da, să mergem.
Maxie !
- Câţi bani avem puşi deoparte ? - De ce ?
Pentru că am rămas fără muncă.
- Cam un milion de dolari. - Da ? Unde i-ai pus ?
În chiloţi.
I-aş fi găsit eu acolo !
Trebuie să ne reorganizăm. Am câteva idei bune.
Şi eu am.
Dacă aş avea un milion de dolari, aş lua-o mai uşor.
Noi o vom lua mai uşor când vom avea 20.
50.
De unde o să-i iei ?
De-aici !
Ce e asta ?
E un vis.
Un vis pe care l-am avut toată viaţa.
Sunt sigur, Noodles, că noi doi împreună îl putem realiza.
Despre ce e vorba ?
Banca Rezervelor Federale.
E cel mai mare pas pe care îl putem face.
Eşti complet nebun.
Să nu-mi spui asta niciodată. Niciodată să nu-mi mai spui asta !
Ce şanse sunt ca un lucru aşa nebunesc să reuşească ?
Nu mă întreba pe mine, ci pe Max.
Ştii la fel de bine ca mine că ăsta înseamnă sinucidere curată.
Spune-i lui, nu mie. Ai metodele tale.
Am încercat. Nici nu mai vrea să se culce cu mine.
Se gândeşte numai la afacerea asta... Gaze lacrimogene, ostateci...
O s-o facă, cu sau fără tine.
Noodles, noi niciodată nu ne-am plăcut.
Ne-am suportat de dragul lui Max.
Hai să ne alăturăm acum şi să încercăm să-l ajutăm.
După asta, putem continua să fim duşmani.
Dacă aţi fi făcut cu toţii puşcărie, nu vă mai venea ideea cu banca.
Eu am preluat ideea de la amicul tău, Max.
Ce vrei să spui ?
El râde de tine, se amuză.
Zice că Eve te-a prins în laţ.
De fiecare dată când treci prin locul ăsta, îşi uzi pantalonii.
Ai face orice să fiţi arestaţi ca să nu mai trebuiască să faceţi nimic.
Atunci fă-o ! Bagă-l la închisoare. Nu pentru mult timp.
Doar atât cât să-i dispară ideea asta.
Dacă nu suporţi să stai departe de el, intră şi tu la închisoare.
E mai bine decât să muriţi.
Ştii ce să faci.
Dacă nu, o fac eu.
Iaşi afară ! la un taxi. Sunt ocupată. Ieşi !
Noodles, hotărăşte-te repede !
Ce s-a întâmplat ? Nu te distrezi ?
De ce ieşi în seara asta ? De ce te mai preocupi, prohibiţia s-a sfârşit.
Toată lumea vinde acum. Avem nişte amici care vor să scape de băutură.
Ne-am gândit că am putea-o cumpăra.
Am să lipsesc o vreme.
Te aştept la hotel. Îmi place când vii acasă târziu şi mă trezeşti.
În noaptea asta nu vin acasă.
S-ar putea nici mâine să nu vin.
Credeam că afacerile astea nu-ţi iau decât câteva ore.
Doamnelor şi domnilor, beau în cinstea desfiinţării cârciumii lui Moe !
Cine naiba mai vine să bea aici, acum când va fi legal ?
Hai, Moe, aranjează totul.
Aveţi ochii înceţoşaţi.
Să bem în cinstea ultimului nostru transport.
E vorba de ceva mai mult decât băutură.
Sunt zece ani din viaţa noastră. Zece ani care au meritat să fie trăiţi.
Noodles !
Noroc.
Cât timp va trebui să aştepţi ?
Cam un an şi jumătate. Şase luni reducere pentru bună purtare.
- Ce ai de gând să faci ? - Nu mă întreba.
Poliţia, vă rog.
Secţia cinci. Sergentul Halloran.
Cine e la telefon ? Cu ce vă pot fi de folos ?
Vă pot vinde un pont.
- Cine e ? - Sunt Max. Deschide uşa.
- Ce e ? Ţi-e rău ? - Nu, mi-e bine.
Nu prea arăţi aşa.
- Mai bine rămâi acasă astă-seară ! - De ce ?
Te-am urmărit tot timpul. Ai băut enorm.
Încerci să-ţi faci curaj ?
Aducem doar un transport de băutură.
Ai ajuns să-ţi fie frică s-o faci.
Mai bine rămâi acasă... cu Eve.
Maxie, oriunde mergi tu, merg şi eu. Nu uita.
Poate că Sharkey a avut dreptate. Ar trebui poate să scap de tine.
- Eşti complet nebun ! - Nu spune asta niciodată !
Nu spune asta !
Max şi-a bătut joc de noi. A vrut să moară.
Ai ştiut că tatăl lui a murit într-un ospiciu ?
Max n-a vrut s-o sfârşească la fel.
Aşa că ne-a băgat în cap ideea să anunţăm poliţia.
Atunci când ne-a întins cursa, Max a început să tragă, ca să fie ucis.
Carol, ce e aici ?
Seara deschiderii.
Asta a fost acum zece ani.
Cine e asta ?
Ocrotitoarea balului.
Şi actriţă.
O cunoşti ?
Nu.
Bună, Deborah.
N-ai de gând să spui nimic ?
Ce-ar trebui să spună cineva după mai mult de 30 de ani ?
Să zicem: "Ce mai faci, arăţi bine."
Sau: "Speram să nu te mai văd niciodată".
Nu am crezut că te voi mai vedea. Asta e diferenţa.
Cel puţin m-ai recunoscut. Tot e ceva.
Actriţele au o memorie bună.
Vrei să bei ceva ?
Eu m-am servit.
- Margo ! - Da, domnişoară ?
- Asta-i tot, poţi pleca. - Bine, domnişoară.
Ţi-a spus domnişoară ! Nu te-ai măritat niciodată ?
Nu.
Locuieşti singură ?
Nu.
- Unde ai fost ? - Am fost plecat din oraş.
- Te-ai întors de mult ? - De vreo două zile.
Rămâi ?
Depinde.
De ce ai vrut să mă vezi ?
Din două motive.
Întâi am vrut să văd dacă a fost bine că m-ai refuzat şi ai devenit actriţă.
Şi ?
Ai ales bine. Eşti minunată.
"Anii nu ofilesc". Parcă piesa ar fi fost scrisă pentru tine.
Care era celălat motiv ?
Voiam să hotărăsc dacă ar trebui să merg mâine seară la o petrecere.
Petrecere ?
Da, în Long Island. La ministrul Bailey.
- Îl cunoşti pe ministrul Bailey ? - Nu.
Dar oricum am fost invitat.
Dacă nu vă cunoaşteţi, de ce ai fost invitat ?
Nu ştiu. M-am gândit că poate tu ştii de ce.
Eu ? De ce eu ?
Pentru că tu îl cunoşti.
- Cine e ? - Eu sunt, David. Am venit să te iau.
Nu, David.
- Pot să intru ? - Nu.
Aşteaptă afară, David, te chem eu.
Bine, aştept aici.
- Ce vrea de la mine ministrul Bailey ? - Ai venit aici să mă întrebi asta ?
De ce mi-a trimis invitaţia ?
Nu ştiu. De ce ar trebui să am eu habar de invitaţiile tale ?
Nu ştiu nimic. Ce vrei de la mine ? De ce ai venit aici ?
Acum eşti o actriţă proastă.
Cine e ministrul Bailey ?
Jerry Bailey e un om de afaceri bogat.
A fost un imigrant sărac care a făcut avere în San Francisco şi Los Angeles.
- A trăit acolo 30 de ani. - Ştiu toate astea.
Scrie în ziare. Ce altceva mai e de ştiut ?
S-a căsătorit cu o femeie bogată.
Au avut un copil. Ea a murit la naştere.
Acum câţiva ani a intrat în politică şi s-a mutat aici.
Astea sunt lucruri trecute. Eu vorbesc despre momentul actual.
Chiar acum are necazuri.
De ce nu-mi spui că ai trăit cu el până acum ? Că eşti iubita lui ?
Anii mă pot ofili, Noodles.
Amândoi îmbătrânim.
Nu ne-au mai rămas decât amintirile.
Dacă mergi sâmbătă la petrecere, n-o să le mai ai.
Rupe invitaţia.
Ai aici o ieşire de serviciu.
Ieşi şi continuă să mergi.
Nu te întoarce.
Te rog, Noodles. Te implor.
Ţi-e frică să nu mă transform într-o stană de sare ?
Dacă ieşi pe uşa aceea, da.
El e băiatul ministrului Bailey. Îl cheamă David. Ca pe tine.
Vă rog, intraţi.
Ce aştepţi ?
Nu înţeleg, dle Bailey.
Ia loc, Noodles.
Fă-te comod.
Mă bucur că ai acceptat invitaţia mea.
Am fost curios.
N-am văzut niciodată atâţia oameni importanţi în acelaşi loc.
Da. De obicei şobolanii părăsesc corabia care se scufundă.
În cazul meu, ar fi mai bine să se adune la bord.
Am citit în ziare despre necazurile tale.
Un om în poziţia ta, cu puterea şi privilegiile tale,
trebuie să-şi asume anumite responsabilităţi.
Şi anumite riscuri.
De ce mi-ai cerut să vin aici, dle Bailey ?
Invitaţia asta nu înseamnă nimic şi ştii asta.
Tot ce contează sunt banii şi contractul din servietă.
Banii şi contractul.
Nu era specificat la cine se referea contractul.
Nu ţi-ai dat seama până acum ?
Tu, dle Bailey ?
Nu am ţinut de mulţi ani o armă în mână.
Ochii mei nu mă mai pot ajuta, chiar cu ochelari. Mâinile îmi tremură.
- Şi n-aş dori să ratez, dle Bailey. - Lasă prostiile, Noodles.
Sunt un om mort. Cel puţin, oferă-mi şansa să mă revanşez faţă de tine.
N-am să trec de comisia de investigare.
Le e frică de moarte să nu-i implic şi pe ei. Trebuie să scape de mine.
Azi e o zi potrivită.
Fă-o, Noodles ! Eşti singurul de la care o accept.
Vezi, am aflat unde erai. Te-am adus înapoi ca să faci asta.
Ca să egalăm scorul dintre noi.
Poţi să ieşi pe acolo.
Vei ajunge direct în stradă.
N-o să te mai vadă nimeni.
Nu ştiu despre ce vorbeşti, dle Bailey. Nu-mi datorezi nimic.
Aveai lacrimi în ochi şi n-ai observat că nu eu zăceam atunci pe stradă.
Era altcineva.
Erai prea şocat să realizezi că şi poliţiştii au păţit-o.
A fost o acţiune a sindicatului.
Eşti nebun.
Mi-ai mai spus asta odată, de mult.
Dar mintea mea n-a fost niciodată mai clară ca atunci.
Ţi-am furat întreaga viaţă. Am trăit în locul tău.
Ţi-am luat totul.
Ţi-am luat banii.
Ţi-am luat femeia.
Ţi-am lăsat 35 de ani de durere şi conştiinţa că m-ai ucis.
De ce nu tragi ?
E adevărat că am omorât oameni, dle Bailey.
Uneori ca să mă apăr. Alteori pentru bani.
Mulţi oameni apelau la noi.
Parteneri de afaceri, rivali, amanţi.
Uneori acceptam, alteori nu.
Propunerea ta n-am acceptat-o niciodată, dle Bailey.
Ăsta e felul în care vrei să te răzbuni ?
E doar felul în care văd lucrurile.
E ora 10:25.
Şi nu mai am nimic de pierdut.
Când ai fost trădat de un prieten, te răzbuni.
Fă-o !
Dle ministru, am şi eu povestea mea.
Mai simplă decât a ta.
Acum mai mulţi ani am avut un prieten.
L-am turnat la poliţie ca să-i salvez viaţa.
A fost omorât. Aşa a vrut el.
A fost o mare prietenie.
S-a sfârşit prost şi pentru el şi pentru mine.
Noapte bună, dle Bailey.
Sper ca investigaţia să se termine cu bine.
Ar fi păcat să se piardă o viaţă de muncă.
SupRip by Driv3r www.titrări.ro
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org