Traducerea şi adaptarea blitzard43 Sincronizarea: rogerius @ myxz.org
O NOAPTE ÎNTUNECATĂ
Mulţumesc!
Nu!
Te rog, nu!
Aici căpitanul Lewis. Transmit către toate unităţile.
Sunt sergentul Tod.
Tod, cine e la comandă acolo?
Locotenentul Karl de la Omucideri. Dacă vreţi, pot să-l chem.
Unde e?
Sus în clădire, în apartament. E cu Baker, fotograful.
Vorbesc cu el când ajung acolo.
- Cine a găsit cadavrele? - Un tip de la compania de gaze.
- L-aţi interogat deja? - Da, dle!
A dat ceva detalii?
Nu dle, e încă în stare de şoc.
- E agitaţie mare afară? - Nimic din ce n-am putea controla.
Raportul spune că erau şase fete pe podea, da?
Da, dle, şi un bătrân de aproximativ 70 de ani.
Vreo cauză aparentă a deceselor?
Încă niciuna.
Poftim?
Nu, dle, încă n-au ridicat cadavrele fetelor,
dar apartamentul este foarte ciudat.
Repetă, te rog!
Situaţia apartamentului e foarte... bizară.
Cum adică?
E greu de explicat. Trebuie să-l vedeţi personal.
Ok. Nu mişcaţi nimic din apartament.
- Ajung în câteva minute. - Recepţionat!
Hai, ajută-mă!
Da, domnule.
- V-am speriat, nu? - Da, şi ce ai câştigat?
Satisfacţie, şi asta îmi e de ajuns.
- Leslie, nu vrei să te maturizezi? - Fetelor, azi chiuliţi?
Eu da. Jeff a făcut rost de nişte iarbă şi zice că e marfă.
- Întotdeauna spune că e marfă. - Mă întâlnesc cu el mai târziu.
- Bună! Poftim, regina mea. - Regină? De când sunt regină?
Carol, fii atentă la noua noastră "soră".
Mulţumesc.
Julie nu face parte din frăţia noastră încă.
Şi totuşi a trecut fiecare probă până acum.
Pentru informarea ta, Leslie, iniţierea ei e departe de a se sfârşi.
Văd că Doug încă îşi "marchează" animalele, nu?
Nu l-am văzut pe Steve făcând aşa când eraţi împreună.
- D-aia i-am şi dat papucii. - Credeam că el te-a părăsit.
Te înşeli. În plus eu nu l-am iubit niciodată pe fraierul ăla.
Serios?
Atunci de ce n-o înghiţi pe Julie? Eşti geloasă.
Mai taci din gură! Şi scoate-ţi tâmpenia aia din gură.
A vrut să intre-n frăţie dinainte să mă despart de Steve.
Pare cam mult deranj pentru cineva pe care n-o doreşti în frăţie.
Niciun deranj. În plus, i-am pregătit o nouă probă în noaptea asta,
care cu siguranţă va fi proba supremă.
Suntem la funeraliile celebrului medium rus Karl Raymarseivich,
cunoscut mai îndeaproape drept "Raymar".
Sentimentul celor din jur nu e de tristeţe, ci de mister, furie şi curiozitate.
În principal din partea prietenilor şi rudelor fetelor
găsite moarte în apartamentul lui Raymar, acum 2 zile.
Doamnă Mackenna? Sunteţi Olivia Mackenna, fiica lui Raymar?
Vă rog, nu acum.
- Ştiţi de ce tatăl dvs a ucis acele fete? - N-a ucis pe nimeni. Vă rog, fără întrebări!
Se spune că acele fete au fost abuzate sexual. Ce părere aveţi?
Gata cu întrebările, vă rog!
Vă rog, lăsaţi-ne să trecem.
Din nefericire, nu se ştiu prea multe despre Raymar, care a dus o viaţă de pustnic.
Se pare că a murit în urma unui atac de cord, dar situaţia bizară a apartamentului său
şi ciudata moarte a fetelor dispărute rămân adevărate mistere.
Larry Carroll a transmis ştirile speciale.
Hai să mergem!
Olivia, te simţi bine?
Sunt puţin ame...
Ştiu că ţi-e foarte dificil.
Allan, îmi pare rău că te-am băgat în asta.
Iubito, nu vrei să luăm o gură de aer proaspăt?
Aş vrea măcar să-mi iau rămas bun de la el.
De ce?
Ne întoarcem după ceremonie, da?
Bine.
Haide!
Toată viaţa mea m-ai ţinut departe de tine.
Aş vrea să te fi putut ajuta.
Să mergem, iubito!
Acasă te vei simţi mai bine.
Da, cred că da.
Dă-mi un sărut!
- Ce s-a întâmplat? - Habar n-am.
Apasă butonul.
Eşti o fată foarte rea, ştii?
Ce-ai zis?
Steve, ce ţi-ai dori mai mult şi mai mult acum?
Să-ţi scoţi hainele şi să plonjezi în ocean!
Nu, vorbesc serios!
- E un interogatoriu? - Spune-mi.
- Nu ştiu. Aş face totul pentru tine. - Fii serios.
Să intru la colegiu cu o bursă. De ce?
Deci pentru tine e important să aparţii unei frăţii.
Julie, să nu ne mai certăm în privinţa asta...
Trebuie să dovedesc c-o pot face.
Sunt nişte idiote. Ai posibilitatea să te alături oricărei alte frăţii.
Vreau să demonstrez că pot trece peste iniţierea aceasta.
Te vor accepta, iar Carol te va chinui fiindcă e geloasă pe tine.
Vrea să-ţi demonstreze că eşti fricoasă şi slabă.
Ăsta e şi motivul pentru care nu voi da înapoi.
E o prostie să te cobori la nivelul lor.
Ei ... fii serioasă!
Nu trebuie să dovedeşti nimic nimănui.
Ba da. M-am săturat să mi se spună că-s fricoasă.
Numai asta aud: "ce fetiţă prostuţă" ...
Ce e rău în asta?
Nu înţelegi nimic.
- Julie, unde te duci? - Acasă.
Julie!
Mă ocup eu.
Vă pot ajuta cu ceva?
- Sunteţi Olivia Raymar? - Sunt Olivia Mackenna.
- Sunteţi fiica lui Karl Raymar, da? - Ce doriţi de la noi?
Mă numesc Samuel Dockstader, şi sunt editorul revistei "Lumea Ocultă".
Aş vrea să vorbim despre tatăl dvs.
Pleacă de pe proprietatea mea! Nu-ţi mai repet a doua oară.
Allan, nu. E în regulă!
Cândva, am fost prieten bun cu el.
Vă rog, intraţi!
Ceea ce a făcut tatăl tău...
...se datorează obsesiei acestuia pentru munca sa.
Pentru munca sa?
Ştii ceva despre bioenergie?
Este forţa electromagnetică din toate organismele vii.
Poate fi fotografiată cu o cameră specială.
Fiecare organism viu conţine bioenergie în diferite grade.
Allan?
Ce legătura are asta?
Când l-am cunoscut pe tatăl tău, am fost copleşit de capacitatea
acestuia de a mişca obiectele cu puterea minţii.
Raymar era unul dintre adevăraţii praticanţi ai telekineziei.
Toţi din familia mea îmi spuneau că...
Totul e o farsă? Nu, tatăl tău nu era o farsă.
Era un geniu în domeniul său, până când...
Ce anume?
Există un fenomen numit "Vampirism psihic".
Ai cunoscut pe cineva care, pur şi simplu, să te secătuiască de energie?
Da.
Majoritatea vampirilor psihici nici măcar nu-şi dau seama de puterea lor.
Raymar a descoperit că poate absoarbe energia organismelor vii
şi s-o folosească pentru a muta sau levita obiectele.
Vrei să spui că tatăl meu a absorbit viaţa din acele fete?
Da.
El lua autostopiste şi le ducea în apartamentul său
le teroriza şi speria la maximum,
apoi le seca energia izvorâtă din adrenalina eliberată prin frică.
Nici nu vroia să m-asculte. Avea de-a face cu o energie negativă.
Acea putere malefică l-a ucis.
Prostii!
Olivia...
Crede-mă, tatăl tău şi-a dorit să moară.
Ascultă singură această casetă.
Sunt înregistrări ale unui studiu făcut împreună cu mine.
Mamă, răspunzi tu?
- Tu nu poţi? - Mamă, te rog!
Bine, deschid eu.
Carol e acasă?
E sus. Credeam că n-o să te mai vedem, Steve.
Trebuie să vorbesc un minut cu Carol.
Bine, dar nu sta mult, mai are încă teme de făcut.
- Bună, Steve, ce surpriză! - Sunt convins.
- Ce s-a întâmplat? - Ajunge! Sunt sătul de jocurile tale.
Dacă eşti supărată că ne-am despărţit, spune-mi-o.
N-am nimic cu tine. Chiar aş fi vrut ca totul să meargă bine între noi.
Şi totuşi, ai început să te iei de Julie?
Julie vrea să intre în frăţie de mult timp.
Da, sigur!
Trebuie să treacă printr-o iniţiere ca orice altă persoană.
Cât de idiot mă crezi?! Frăţia voastră e formată doar din voi trei.
Ne extindem şi noi!
Nu vreau să mai aud de nicio iniţiere. Am fost clar?
M-ai înţeles?
Trebuie să plec. Am antrenament.
Steve, mi-a fost dor de tine.
- Mama ta e jos. - Nu-mi pasă! Vreau să fim iar împreună.
Fac tot ce vrei tu.
Ea n-ar face asta pentru tine.
Trebuie să plec!
"Mă întorc sâmbătă seara. Nu uita să cureţi cuptorul."
Marfă!
Casa Wells.
Bună, Carol.
Eşti pregătită pentru testul final, înainte de a intra în frăţie?
Bineînţeles.
Ne vedem în 20 de minute.
Adu-ţi sacul de dormit. Va dura toată noaptea. Pa-pa!
A spus că vine, nu?
Haide!
Acum ce mai face?
Salut! Mi-am luat sacul de dormit. Sunt gata!
Şi noi. Treci în spate!
- Bună! - Bună!
- Ţi-ar place un sacou ca ăsta? - Da, ar fi minunat.
După noaptea asta, vei avea şi tu unul.
- Serios? - Da.
Să-i dăm bătaie!
- Ce-i graba asta? - Vreau să ajungem înainte să se închidă, creier de tărâţe?
Creier de tărâţe. Foarte frumos!
Unde e Steve în seara asta?
Nu ştiu. Cred că la antrenamentul de baschet.
- Ai vorbit cu el? - Nu!
Bine.
Unde mergem?
Vei vedea. Relaxează-te, da?
Olivia, uită-te la tine!
Povestea cu dr. Dockstader te-a dat peste cap. Uită de el.
E un mincinos.
E simplu. Cum poţi crede tot ce-a zis?
- E un ţicnit. - Eu nu cred asta, Allan.
Am o bănuială solidă în ce priveşte visele şi imaginile mele.
Nu începe iar cu porcăria aia de percepţie extrasenzorială.
Ai promis că vei înceta cu toate astea.
Am mai discutat deja asta.
Îmi pare rău că am fost impertinent cu Dockstader.
- Dar toată povestea asta cu Raymar... - A fost tatăl meu!
Îmi pare rău.
Toată viaţa mea a stat departe de mine.
Allan!
Unde e declaraţia aia?
- Ce te frământă? - Nimic.
- Eşti foarte tăcută. - Mă gândeam.
Mă simt bine. Serios!
Deci va trebui să stau aici toată noaptea?
Fii serioasă, Julie. Cât de josnice ne crezi?
E frig ca dracu' noaptea.
- Deci nu voi sta aici? - Bineînţeles că nu.
Vei sta acolo.
În mausoleu?
Gata. Mâine dimineaţă vei intra oficial în frăţie.
- Doar nu ţi-e frică? - Nu...
Mincinoaso!
Am fost generoase. Puteai să-ţi petreci noaptea afară, cu cadavre în putrefacţie.
Dar nu!
Vei fi în siguranţă şi la căldurică, închisă înăuntru.
"Locatarii" de acolo sunt de viţă nobilă.
Ne-am gândit că vei aprecia lucrul ăsta.
Poftim şi nişte pastile. Iei câteva şi dormi buştean.
Nici nu ţi se va mai apărea că auzi lucruri ciudate.
"Soră", nici că se putea probă mai uşoară!
Poftim şi o lanternă!
- Cred că nu vrea s-o facă! - Ba da. Vrea să devină "soră".
N-o să intre. Hai să mergem!
Să fim cinstite: numărăm până la zece.
Şi dacă Julie nu intră, atunci plecăm.
Iar fricoasa asta nu va mai intra niciodată în frăţia noastră.
Gândiţi-vă la toate bârfele din şcoală.
Mi se pare corect.
Unu, doi, trei, patru, cinci...
... şase, şapte, opt, nouă...
Va trebui să stai până dimineaţă. N-ai să mai poţi ieşi.
Ne întoarcem dimineaţă, să fim sigure că ai stat toată noaptea.
Vei fi înconjurată doar de morţi. Doar cadavre şi atât.
Am închis! Îndreptaţi-vă spre poarta principală!
Mai e cineva aici?
Să mergem!
Dragă tati, îmi e dor de tine. Îmi pare rău că ai murit.
Aş vrea să te întorci la mine şi la mami. Te iubesc. Tony.
Pasează mingea.
Las-o la mine.
Îmi pare rău!
- Vii cu noi sau nu? - Nu ştiu, trebuie să dau un telefon.
Ok. Ne vedem la duş. Dar să ştii că asta nu-i o invitaţie!
- Am jucat bine, nu? - Da.
Julie?
Julie!
A fost o zi obositoare.
Mă duc să mă culc. Vii şi tu?
Vin imediat. Mai întâi vreau să termin capitolul ăsta.
Bine.
Noapte bună.
Această înregistrare e un rezumat al studiilor lui Samuel Dockstader
în privinţa experimentelor lui Karl Raymar.
Recunosc că le-am găsit uluitoare dar în acelaşi timp terifiante.
De-a lungul experimentelor de telekinezie, erau momente când forţa mentală a lui Raymar
era atât de puternică încât puteai vedea descărcările de energie.
Odată, când am încercat să fotografiem fasciculul de energie,
acesta s-a reflectat într-o oglindă şi a distrus echipamentul din laborator.
Atât de puternic era. Raymar putea crea acest efect oricând.
O vom speria soră cu moartea!
De unde ştii că fereastra aia e spartă pentru a intra?
Fratele meu a fost acolo acum 3 săptămâni când un tip dădea proba pentru frăţie.
Ei au spart-o.
- Şi ce-au făcut acolo? - Nu ştiu, nu vorbesc cu frate-miu.
Bănuiesc că au intrat în mausoleu şi l-au speriat rău de tot.
Deci, idiotul a stat toată noaptea în mausoleu?
Nici vorbă, l-au speriat într-o clipită.
- Şi dacă ne prinde cineva acolo? - Cine să ne prindă?
Ştiu şi eu...
- Ce pastile i-ai dat Juliei? - Demerol.
O să fie atât de confuză încât nici n-o să ştie ce i se întâmplă.
- Ce mare scofală? - Ei bine... nu-mi place.
- Şi? - Pur şi simplu nu-mi place.
- Atunci nu mai vii? - Nu ştiu.
Ar trebui să trag pe dreapta şi să te dau jos!
De ce n-o faci?
Kitty, deschide portiera şi las-o să coboare pe tuta asta.
- Chiar mă dai jos în pustietatea asta? - Tu ai vrut-o.
Deschide portiera!
- Kitty, te duci cu Carol? - Bineînţeles. E o "soră" adevărată.
Închide portiera, plecăm de aici!
Aruncă-mi sacul!
Ai grijă!
Gata! Hai să mergem să vedem ce face acolo.
Ce-i aia?
Vă rog! Nu-mi faceţi vreun rău. Am plecat de aici.
Fă-mi o favoare! Nu te mai opri să admiri peisajele!
Lucy, ai văzut-o pe Carol în seara asta?
Nu.
Bună seara, dle Mason. Sunt Steve. Carol e acasă?
Ştiu că e târziu. E la Leslie? Toate trei? Bine. Scuze de deranj.
- Lucy, o cunoşti pe Leslie Winslow? - Da.
- Îi şti telefonul? - Da.
- Poţi să mi-l spui? - Sigur, dar n-o să te ajute cu nimic.
De ce?
Fiindcă nu e acasă.
- De unde ştii? - Fiindcă tocmai a plecat de aici.
- Era foarte furioasă pe Carol. - De ce?
Cine ştie? Spunea despre Carol că e sărită de pe fix.
- Ştii încotro a plecat? - Cred că spre casă.
Pe bulevardul Greenfield, la vreo 2 km de aici.
A spus ceva despre Julie?
- Despre cine? - Nu contează. Mulţumesc.
Credeam că tu şi Carol v-aţi despărţit.
Aşa e.
Mai târziu, Raymar a început să lucreze cu cobai în laborator.
Printr-o simplă atingere, îi seca efectiv de viaţă.
Apoi îi reanima şi îi mişca doar prin puterea minţii.
A fost şocant să realizez de ce era capabil omul ăsta.
Efectiv avea putere asupra vieţii şi a morţii.
Părea obsedat de a descoperi adevărata experienţă a morţii.
Îmi amintesc că fratele meu mi-a spus că au intrat prin spate.
- Aici e. Eşti gata? - Cred că da.
Perfect. Să intrăm!
Acum ce mai e?
- Nimic, mi-e frică. - Vrei să cobori?
- Ce ai? - Mi-am scrântit piciorul.
- Minunat. - Ba nu, n-am nimic.
- Foarte înfricoşător! - E cam întuneric pe aici!
Trebuie să facem linişte.
Nu vreau să ne găsească ea, înainte s-o găsim noi.
Aşteaptă!
- Ce-a fost asta? - Fii serioasă!
Pe aici.
- Unde naiba o fi? - Poate a plecat.
Eu aşa aş fi făcut.
Priveşte!
Eşti foarte sperioasă.
Aici e. Haide!
Ea e.
De unde ştii?
Cine ar mai putea respira aici în afară de noi?
Haide!
Ce facem mai întâi?
Mai întâi, o trezim.
Uite-o că vine!
Marfa asta e cea mai tare. Ai văzut?
Direct pe gâtul ei.
Îţi aminteşti ce i-am făcut lui Lori cu mâna asta?
Încetează! Ar trebui să încerci s-o loveşti în faţă.
În regulă. Şi tu ce faci?
Vă aştept aici când o fugăreşti încoace.
Marfă!
A fost perfect, nici dacă plănuiam nu ieşea mai bine.
Da, ai speriat-o rău de tot!
Acum trebuie s-o facem să-şi imagineze că vede fantome.
- Unde e Julie? - De ce mă întrebi pe mine?
- De ce crezi? - Cred că e încă acolo.
- Unde? - N-a fost ideea mea.
Spune-mi unde e!
- Participă la iniţiere. - La naiba, Leslie, unde sunt?!
Sunt la... mausoleu.
Nu credeam că va avea curaj s-o facă!
- Vrei să spui că e în cimitir? - Nu, e în mausoleu.
Le-am zis că e o prostie, dar Carol s-a dus acolo s-o terorizeze.
La naiba!
E o fereastră spartă, pe unde vor să intre înăuntru.
Haide, Leslie!
- Cum adică "haide"? - O să-mi arăţi unde este.
Nici vorbă! Nu merg acolo. Dacă vrei să te duci, du-te, Hugo!
Mersi fain. Fetele sunt în mare belea acum.
În urma studiilor ereditare, am descoperit că membri ai aceleaşi familii
deseori posedă puteri telekinetice similare.
Chiar şi copiii crescuţi departe de părinţii lor
posedă aceste puteri telekinetice.
Când l-am întrebat pe Raymar de fiica sa, a refuzat violent să mai vorbească.
Reacţia lui a fost puternică şi ciudată, într-un fel, protectoare.
Copiii pot avea abilităţi telekinetice şi să nu realizeze.
Poate că va merita s-o studiez şi pe fiica sa cândva.
Având în vedere puterile ei, ar fi interesat de urmărit.
Tatăl Nostru carele eşti în Ceruri, sfinţească-Se numele Tău,
Vie împărăţia Ta, facă-se voia ta,
Precum în Cer aşa şi pe pământ.
Pâinea noastră cea de toate zilele, dă-ne-o nouă astăzi.
Şi ne iartă nouă greşalele noastre, precum şi noi iertăm greşiţilor noştri.
Şi nu ne duce pe noi în ispită, şi ne izbăveşte de cel rău,
Că a Ta este împărăţia, puterea şi mărirea...
Hei, uite lucrurile noastre.
N-ar fi amuzant dacă am aşeza lucrurile astea astfel încât...
Uite, pare un cadavru nou venit.
Ce faci?
Aşteaptă puţin. Voiam doar să arunc o privire.
Ce s-a întâmplat?
Toate chestiile astea îmi amintesc de cum a murit unchiul meu.
Înmormântările sunt ciudate.
- Ăsta cu siguranţă pare a fi proaspăt. - Nu face asta!
Preferi cadavrele proaspete sau în putrefacţie?
Karl Raymarseivich... Raymar.
- Uau! - Cine e?
- N-ai auzit de ciudatul ăsta? - Nu.
Poate mişca obiectele cu puterea minţii.
Stii tu... tele... tele nu-ştiu-cum.
Au găsit o mulţime de fete moarte în apartamentul lui.
Un tip foarte bizar.
Chiar putea muta obiectele cu puterea minţii?
Bineînţeles că nu. Tatăl meu zicea că e un truc.
De ce o fi crăpat peretele ăla?
Nu ştiu! Poate că-şi dorea să iasă...
Ghici ce? Încă mai am jumătate de marihuana în buzunar.
- Vrei să fumăm aici? - De ce nu? Cine să ne prindă?
Cu siguranţă e mai bună decât ultimul fum tras.
De ce mesteci mereu periuţa aia de dinţi?
Nu ştiu. Cred că-mi place gustul ei.
Hai să ne întoarcem la ale noastre.
Hei, dementule! Vrei un foc?
Haide!
E Julie. Hai să ne separăm.
Să ne separăm?
Da, eu mă duc înainte, tu te duci înapoi.
Dar Carol ...
Daţi-mi drumul! Lăsaţi-mă să ies!
De ce ai făcut asta? Scoate-ţi masca aia stupidă.
Ai văzut ce-a făcut cu capela aia?
A distrus-o de tot. Cred că a înnebunit de tot.
Hai să ieşim de aici!
Hai să plecăm din locul ăsta!
Nu! Nu!
Julie!
Indiferent de ce puteri posedă Raymar,
tentaţia de a le folosi într-o manieră incorectă a fost foarte mare.
Se poate simţi o prezenţă malefică în compania lui.
Abilităţile şi puterile lui speciale m-au făcut să mă tem
de ce ar fi în stare să facă, atât în viaţă cât şi în moarte.
Mausoleul, mausoleul...
Arată-mi Mausoleul!
Să plecăm de aici!
Hai să încercăm uşa principală!
Ajutor! Să ne ajute cineva!
Carol, mi-e frică de mor! Cum ieşim de aici?
Nu ştiu.
- Trebuie să fie şi o altă ieşire. - Hai să spargem o fereastră.
- Poate cu un scaun din capelă? - Bună ideea.
Olivia! Ce s-a întâmplat?
Mă întorc la mausoleu, Allan.
- De ce? - Trebuie să-l opresc.
Pe cine?
Pe tatăl meu, Allan. Sunt lucruri pe care nu le înţelegi şi nu ţi le pot explica.
Nu încerca să mă opreşti.
Îţi dai seama ce prostii spui?
- Olivia, nu poţi continua aşa. - Trebuie, Allan.
- Kitty, nu! - Trebuie să pleci.
Hai, Kitty! Ridică-te!
Deschideţi uşa asta! Deschideţi uşa.
E în regulă, Julie.
Eşti în siguranţă acum.
Totul va fi bine!
A fost o farsă. Carol şi Kitty au vrut să te sperie.
Nu! Nu-i adevărat!
Julie, ascultă-mă! Au fost doar nişte fete idioate.
S-a terminat! Sunt aici.
Eşti în siguranţă.
Eşti în siguranţă. Bine?
Bine.
Să plecăm de aici.
Julie! Julie, nu!
Nu!
Nu mă tem de tine.
Eşti teafără?!
Haide!
O să fii bine.
Şi el va fi bine! Hai să-l ridicăm!
Traducerea şi adaptarea blitzard43 Sincronizarea: rogerius @ myxz.org