www . OpenSubtitles . org
PĂCAT ORIGINAR
"Nu poţi fugi de dragoste".
Ăsta era anunţul dintr-un ziar din Baltimore.
Şi în felul acesta a găsit-o el pe ea.
Ea era o tânără femeie care avea nevoie de un soţ.
El era un bărbat care-şi dorea o soţie.
E prea târziu să vorbeşti raţional cu el de acum.
Nu te poţi însura cu ea, Luis. Nici măcar n-o cunoşti !
O voi cunoaşte azi. Vaporul din America vine la 06:00, la 09:00 ne căsătorim,
pe la 10:00, sunt înapoi la muncă.
Ridicol ! Asta e ridicol !
Un bărbat are nevoie de o soţie, nu asta îmi tot spuneai ? Am trimis după una.
Din America.
Şi cum arată ?
Vine o zi în viaţa fiecărui bărbat când muzicanţii cântă
şi el e singurul care îi poate auzi. Astăzi e ziua ta cea mare !
Te iubesc, femeie !
Nici măcar nu e frumoasă.
Nu trebuie să fie frumoasă,
ci bună, sinceră şi destul de tânără pentru a face copii.
Grăbeşte-te. Soarele va răsări curând. Vaporul trebuie să sosească.
Cum rămâne cu dragostea, Luis ? Dragostea nu contează deloc ?
Dragostea nu e pentru mine, Alan.
Dragostea e pentru cei care cred în ea !
Să mergem !
De ce râzi de mine ? Toată dimineaţa ai râs de mine !
Nu contează, tu du-te ! Du-te !
Aceasta nu este o poveste de dragoste,
dar este o poveste despre dragoste şi despre puterea acesteia asupra vieţii.
Puterea ei de a vindeca sau de a distruge.
Şi iată unde începe povestea...
Domnul Vargas ?
- Luis Vargas ? - Da...
Nu mă recunoşti, nu-i aşa ?
Domnişoara Russell ?
Da.
Julia Russell ?
Dar poza aceasta...
Te-am înşelat. Îmi pare rău. Nu trebuia s-o fac.
Eram nesigură. Ştii...
Nu voiam un bărbat care să mă aprecieze doar pentru că am o faţă frumoasă !
Aşa că am trimis fotografia unei alte femei, nu a mea.
Înţeleg.
Sper să mă ierţi. Am vrut să scriu de mai multe ori. Am încercat.
Dar mă părăsea curajul. Aşa că...
Şi...
Acum stau în faţa ta aşa cum sunt şi ştii ce e mai rău.
Nu, nu.
Nu e rău de loc.
Doar că nu e aşa cum mă aşteptam.
Dacă minciunile mele ţi-au afectat intenţiile,
dacă nu eşti mulţumit, orice ar fi...
Nu, nu e asta.
... sunt hotărâtă să mă întorc acasă, în Delaware.
- Dacă vei zice, o voi face. - Domnişoară Russell...
Domnişoară Russell...
Ai fost sinceră cu mine.
Aşa că o să fiu şi eu sincer cu dumneata.
Am să recunosc şi eu o minciună de-a mea.
Eşti exact ca în fotografie !
Da, într-adevăr.
Dar ţi-am scris că sunt funcţionar
la o casă de comerţ, export de cafea. Dar nu sunt funcţionar.
Casa de comerţ îmi aparţine.
Afacerea este a mea.
Nu voiai o femeie care să fie interesată de tine
doar pentru că ai un cont substanţial.
Da.
Atunci, amândoi avem ceva în comun.
Amândoi nu suntem de încredere.
Desigur, dacă minciuna mea a afectat intenţiile dumitale,
dacă nu eşti interesată să te căsătoreşti cu un om bogat...
Nu, cred că mă pot descurca.
Dacă poţi suporta şi tu o soţie mai drăguţă decât te aşteptai.
O să fac efortul.
Domnişoară Russell.
Domnule Vargas.
Acum avem tot timpul de pe lumea asta să ne cunoaştem.
- Nu, nu chiar tot timpul ! - Nu ?
Ne vom căsători la ora 9 fix.
- Atunci ar fi bine să ne grăbim ! - Da.
"Primeşte acest inel...
... ca semn al iubirii...
... şi fidelităţii mele...
... faţă de tine."
Muzica !
Doamnelor şi domnilor, un toast !
Pentru mire şi pentru frumoasa
şi încântătoarea lui mireasă !
Dansezi cu mine ?
Să dansez ?
Eu nu dansez.
Eu zic că da.
Fie ca viaţa lor împreună să fie ca acest dans, armonioasă şi lină.
Dansaţi pentru o viaţă fără de sfârşit şi...
Alan, ce e destul e destul.
Aproape am terminat.
Ai terminat acum. Stai jos.
- Vă doresc noroc ! - Mulţumesc.
Vrei să vezi casa ?
Nu, o s-o văd mâine.
Trebuie să mă laşi câteva clipe. Sunt cam timidă cu lucrurile astea.
Îţi dau câte clipe, zile şi nopţi ai nevoie !
Şi când vei dori să vin la tine...
... voi veni.
Nu înainte.
Faci asta pentru mine ?
Dacă asta-mi ceri, da.
Atunci...
... îţi doresc noapte bună...
Dormitorul e acolo, pe dreapta.
Da, cred că o să-l găsesc.
Te-ai trezit, în sfârşit.
Ziua e trecută pe jumătate...
Îmi pare rău, nu sunt îmbrăcat.
Pot să aştept afară, dar se va răci cafeaua.
Nu, e în regulă.
Dacă cineva mi-ar aduce cafeaua în fiecare dimineaţă înainte să mă îmbrac
aş fi foarte bucuroasă.
Mi-ar înfrumuseţa ziua.
Dar tu...
Tu bei doar ceai dimineaţa.
Da ? Nu.
Când ţi-am scris că lucrez la o firmă din domeniul cafelei, mi-ai răspuns...
Era sora mea.
Credea că o cafea e o plăcere păcătoasă, iar eu mă prefăceam că sunt de acord.
Îmi citea toate scrisorile către tine, aşa că nu puteam fi tot timpul sinceră.
Ai toate motivele să uiţi. Totul e în urma ta acum.
Ce crezi ?
Despre ce ?
Crezi, aşa cum crede sora mea,
că plăcerea ar putea fi vreodată păcătoasă ?
De ce ţi-ai ales o soţie din America ?
Aici, noi suntem trecutul.
Acolo, voi sunteţi viitorul.
De ce ai ales s-o părăseşti ?
Pentru a evada din viitor.
Să devin altcineva, cred.
Eu sunt altcineva cu tine.
Cineva...
... mai ca mine.
Şi acolo, în braţele lui,
ea a devenit altcineva.
Cineva mai ca ea însăşi.
Îţi spun eu, prietene, niciodată n-am fost mai fericit.
Nu există aşa ceva, căsătorit şi fericit, Luis.
E un oximoron, ca şi "mort fericit".
Am crezut că deja te-ai întors la curve până acum.
Petrecând un pic de timp în stil "creol".
Nu şi de acum încolo.
Ai fost cu ea destul de mult timp, deja.
Când o vom vedea iarăşi ?
Mergem la teatru săptămâna viitoare.
E o trupă americană pe care vrea s-o vadă.
Vino cu noi.
Se apropie zorile, când dangătul clopotului va suna
să-mi ia ultimul suflu.
Vino, vino, noaptea-i pe sfârşite.
Satana e aproape !
Ţipând cumplit şi demonic
marginea iadului s-o dezvăluie.
Vino, sau vei împărtăşi sfârşitul ei nefericit.
Demon ! Monstru oribil !
Mi-aş fi dorit să nu mă fi născut !
Minunat !
Dezgustător !
Melodramă ieftină.
Noi am fost cei siliţi de tine ? Cine a trimis-o spre pieire ?
Eu...
... sau tu ?
Ce lucru diavolesc a ieşit din pământ ?
Tată, lasă îngerii să mă conducă acum
ridicând în jur o companie divină.
Ea e condamnată la pieire !
Ea e izbăvită în ceruri !
Încoace, spre mine !
Julia, draga mea, te-ai înroşit !
- Eşti bine ? - Da, e din cauza teatrului.
Îmi place...
... chiar dacă-i o melodramă ieftină.
Scuzaţi-mă.
Dacă suferă de friguri ?
Suferă de un pic prea mult fard !
Prostii. O doamnă nu se fardează.
Nu, o doamnă nu se fardează.
Şi nici nu se plimbă singură prin teatru.
Mă scuzaţi.
Poate al doilea act o să ţi se pară mai convingător.
Mă scuzaţi, domnule, publicul nu are voie aici, în culise !
Luaţi mâinile de pe mine... domnule !
La naiba, e soţia mea !
Luis, ai venit să mă salvezi, ca într-o piesă.
Julia, ce faci aici ?
Nu-i aşa că e interesant ? Uită-te la toate aceste şmecherii misterioase...
- Cine era acel bărbat ? - Ce bărbat ? Mă rătăcisem, asta-i tot !
M-ai făcut să-mi stea inima.
Pune mâna pe inima mea. Simţi ce repede bate ?
Iisuse...
Voi muri din cauza ta.
Sper.
Luaţi loc, vă rog.
Doamnelor şi domnilor, luaţi loc pentru actul doi.
Du-mă acasă, acum !
Draga mea soră...
Nu înţeleg de ce te porţi cu mine aşa. A trecut atâta timp de când ai plecat.
În tot acest timp nu mi-ai dat nicio veste despre ajungerea ta cu bine...
dacă te-ai întâlnit cu domnul Vargas şi dacă mai are loc căsătoria sau nu.
Ce să cred ?
Am contactat deja ambasada din Havana
şi autorităţile de acolo, din Santiago.
Ştiu ce simţi despre ea, dar...
... trebuie să-i scrii.
Trebuie înainte de a anunţa poliţia.
Ai dreptate. Am fost răutăcioasă cu ea.
Cu toate că nici ea nu a fost vreodată bună cu mine.
Fă-o, doar.
Fă-o şi gata.
Nu, nu !
E în regulă. Sunt eu, Luis.
Visai.
Te simţi bine ?
Asta e.
Visai doar.
E în regulă.
A fost doar un vis.
Unul urât, asta-i tot.
A fost doar un vis.
Eşti bine ? Ai nevoie de ceva ?
De tine...
Îmi pare rău.
Eşti aici cu mine. În siguranţă.
Eşti bine.
Rămâi cu mine ?
Bineînţeles.
E în regulă.
Luis, nu pleca.
Ce face regina casei în dimineaţa asta ?
Vezi ? Am scris-o !
E spre binele nostru, mulţumesc.
- O s-o pună Sara în dimineaţa asta. - Nu e nevoie, o pun eu.
- Trebuie scrisă adresa. - O scriu eu.
Am adresa la birou. Aşa va pleca mai repede. Haide.
Ce faci astăzi ?
Mă duc la un croitor englez la Plaza Vieja.
O să-ţi trebuiască nişte bani.
Semnaţi aici, doamnă.
Vreţi s-o trecem şi în contul personal şi în cel al firmei ?
Da, mulţumesc.
Vreau ca soţia mea să aibă acces la toate conturile.
Poftiţi...
Cum să semnez ? Pot folosi numele de botez ?
Nu, numele de familie după căsătorie.
Şi apoi trebuie aceeaşi semnătură
de fiecare dată când semnaţi un cec.
O să încerc.
O, omule !
Deci, Luis, e dragoste, până la urmă,
sau e doar dorinţă ?
E vreo diferenţă ?
Oh, da.
Dragostea înseamnă să dai şi apoi să vrei să dai mai mult.
Şi dorinţa ?
Ce e dorinţa, Alan ?
Dorinţa înseamnă să iei şi apoi să vrei să iei mai mult.
Pentru a devora, a consuma. Fără logică, fără motiv.
Deci... dai, iei ?
Care din ele ?
Ambele.
Vreau să-i dau totul.
Şi vreau totul de la ea.
Luis, eşti pierdut, omule !
Nu.
Cred că ea e cea care pare pierdută.
Cum, de ce, nu ştiu. Dar asta se va schimba.
Pot schimba asta.
- Domnul Vargas, nu ? - Da.
Walter Downs. Nu intenţionam să vă surprind.
- E-n regulă. - Mi s-a spus că vă găsesc sus.
- Ce pot face pentru dumneavoastră ? - O chestiune măruntă.
Fără prea mare însemnătate pentru dvs. Am fost angajat de dra Russell.
Te referi la Julia ?
Nu, la Emily, sora Juliei.
În Delaware. Sunt detectiv particular.
De abia am sosit din Wilmington.
Înţeleg. Ştiu că dra Russell a fost cam supărată,
dar i-am scris acum câteva săptămâni...
Sunt sigur că atunci când o să primească scrisoarea, o să răsufle uşurată.
Înseamnă că dra Julia e bine ?
Mai mult decât bine. Şi mai mult decât domnişoară.
E acum dna Vargas. Soţia mea.
Deci v-aţi căsătorit !
- E o veste foarte bună ! - O căsnicie fericită !
Da, se vede.
Ce mister e o căsnicie fericită !
Obraji îmbujoraţi, ochi scânteietori...
- Se vede, cred. - Da, într-adevăr.
Dra Russell se va bucura să audă asta.
Aş fi recunoscător dacă i-ai spune asta.
Aşa voi face.
Şi aş fi şi mai convingător în raport ducă aş cunoaşte-o pe soţia dvs.
Da.
De ce nu ?
Vom fi acasă duminică după amiază.
Puteţi veni la o cafea ?
Da, voi veni.
Şi spuneţi-i soţiei dumneavoastră că de-abia aştept să o văd.
Afară, te rog. Pe terasă.
Fă ce ţi s-a spus.
La timp.
Asta e pentru plimbările de duminică, iar asta pentru zilele de lucru.
Bine.
Şi restul ?
Asta îmi place.
La ce te referi ? Sunt şapte zile pe săptămână.
Dar în cufărul tău ? Acolo n-ai nimic ?
Nimic bun. Şi, oricum, am pierdut cheia.
Vom chema un lăcătuş. E uşor. De fapt...
... o să-l deschid chiar eu !
Nu, vreau să-ţi arăt ceva. Vino aici.
Vreţi să plecaţi acum ? Vreau să-mi sărut soţul.
După aceea vom face o baie.
Ce miros simt ?
Parfumul meu.
Nu.
A trabuc.
Am încercat unul.
Unul din trabucurile mele ?
Am vrut să am gustul tău în gură.
- Nu ţi-e ruşine deloc ? - Nu.
În dragoste n-are de ce să ne fie ruşine unul de celălalt.
Mă iubeşti, Julia ?
Tu mă iubeşti ?
Sau nu eşti genul iubitor ?
Am uitat să-ţi spun.
Avem un vizitator duminică.
Da ?
Da...
Un detectiv particular
venit tocmai din Delaware.
Emily l-a trimis ?
Da. Detectivul Downs.
Detectivul Downs ai zis ?
Nu-ţi face griji. A venit să vadă dacă eşti bine,
fericită şi cu adevărat soţia mea.
- Asta-i tot. - Când se va opri pasărea aia din ţipat ?
Julia.
Ai grijă, mai vine.
O, nu !
Don Luis, priveşte. E mort.
Adineaori cânta.
De acum nu va mai cânta, nu-i aşa ?
Arată ca şi cum i s-ar fi rupt micul gât.
Ia-l de aici. Nu vreau să-l vadă Julia.
Cum moare o persoană cu instrumentul ăsta ?
Cred că...
Rotirea roţii îi va rupe gâtul persoanei.
Şi dacă nu ?
Persoana e strangulată ?
Ţi-e teamă ?
Nu.
Nu, Juliei nu îi e teamă.
Dar lui Bonny îi este.
Nu înţeleg. Cine e Bonny ?
Cine e Bonny ?
Îl caut pe dl Vargas.
E o întrebare pe care Luis o va pune curând.
- Dle Vargas ? - Iertaţi-mă, domnule.
Numele meu e Russell.
Emily Russell.
Sunt sora Juliei.
Deci, înţelegeţi ce supărată am fost când am primit scrisoarea asta.
Supărată ?
Dar am crezut că o să vă bucuraţi s-o primiţi.
Această scrisoare, domnule,
care a fost scrisă ca răspuns la ultima mea scrisoare
şi semnată cu numele ei
nu e de la Julia.
Ba bineînţeles că este.
Chiar eu am pus-o.
Nu e scrisă de sora mea.
Dră Russell !
Îmi pare rău.
Nu fiţi supărată, vă rog. Vă jur...
Puteţi să juraţi cât vreţi.
Ăsta nu e scrisul Juliei.
E scrisul unei străine.
O persoană necunoscută.
Cel puţin pentru mine.
- Unde e ? - Dle, tocmai voiam să trimit după dvs.
Unde e ?
Plecaţi ! Afară !
Unde a plecat Sara ?
Nu ştiu. M-a trimis la poştă. Când m-am întors...
Nu se mai întoarce. Nu-i aşa, Sara ?
Niciodată nu a fost aici.
Te-ai însurat cu un vis.
Un vis care ţi-a furat sufletul.
Luis ! Ce s-a întâmplat ?
Soţia ta a apărut la ora 14:55 pentru o retragere de ultim moment.
Aşa cum aţi dorit, a avut acces deplin la conturi.
Balanţa dvs la închidere era...
... 51$ şi 46 cenţi într-un cont...
... şi 10$ în celălalt.
Aşa cum i-am explicat şi soţiei dtale, pentru a lichida cele două conturi,
era necesară semnătura dtale.
Îmi pare rău.
Don Luis ?
Dumnezeu trebuie să fi fost tare supărat
în ziua în care ai văzut faţa acestei femei.
O vreau înapoi, Sara...
O vreau înapoi.
Nu. De ce ?
De ce o vrei înapoi iarăşi ?
Nu, nu este o poveste de dragoste.
Dar este o poveste despre dragoste.
Despre cei ce cred în ea şi preţul pe care-l plătesc.
Şi cei ce fug de ea pentru că se tem...
sau pentru că nu cred că o merită.
Ea a fugit.
El s-a prăbuşit.
Dle Vargas ?
Walter Downs.
Ce coincidenţă fericită !
Da.
Îmi amintesc de tine.
Şi autorităţile nu pot să facă nimic ?
Nu, la urma urmei...
... nu s-a făcut nicio infracţiune.
Era soţia mea şi a luat ce i-am dat.
Banii dtale.
Şi dragostea...
Şi nu ai bănuit nimic ?
Se pare că ştiu mai puţine despre femei decât credeam.
Iar eu ştiu prea multe.
În consecinţă, nu am foarte mult de-a face cu ele,
exceptând necesităţile.
Pentru relaţii adevărate, prefer compania bărbaţilor.
Ascultă-mă.
Poţi s-o găseşti ?
Poate.
Dar... în momentul ăsta...
sunt angajat s-o caut pe adevărata Julia, cea cu care trebuia să te căsătoreşti.
Ai găsit-o ?
Nu încă.
Dacă o vei găsi...
ea poate te va conduce la Julia cea cu care m-am căsătorit.
Poate.
Şi viceversa.
Voi plăti cât ceri, dacă o vei găsi.
E tot ce vreau.
Să înţeleg că ţi-aţi recuperat pierderile.
Voi plăti cât ceri, ţi-am spus.
Voi plăti.
Te cred.
Şi dacă o voi găsi pe Julia dumitale ?
Dacă ţi-o aduc...
sau te duc la ea...
cu ce ţi-ar ajuta ?
Banii s-au dus.
Dragostea...
nu mai există.
Ce ai putea vrea de la ea ?
Ce ai putea vrea ?
Vreau s-o omor.
Da, mi-o amintesc.
Subţire, misterioasă şi foarte...
Mi-amintesc, venea de-a lungul punţii şi briza i-a umflat fusta.
Venea către mine.
Şi-a lăsat-o repede cu mâna şi când a trecut prin dreptul meu mi-a zâmbit.
Cred că era într-o călătorie cu o trupă de actori americani...
... în vizită pe insulă.
Da, mi-o amintesc.
Învelea nişte salată într-un şerveţel.
Mi s-a părut ciudat, apoi mi-a explicat că este pentru pasărea ei.
Călătorea cu o pasăre după ea.
Da, îmi amintesc de ea.
O doamnă cu o colivie...
... dar astea nu seamănă cu ea.
Era tânără şi foarte frumoasă.
Da, asta e ea.
Iar adevărata Julia nu a mai apărut, pentru că...
... e moartă.
- Adică ucisă ? - Da !
Sau se poate să fi avut un complice.
Femeile astea au tot timpul complici.
Cineva de care s-a folosit şi pe care apoi l-a părăsit.
Cineva care poate chiar în momentul ăsta o caută, aşa cum o căutăm şi noi.
Şi aici s-a întâmplat.
Aici, în Havana.
Pe aici, domnilor, şi bine aţi venit în Havana !
Domnul Downs va sta în camera 37,
iar dl Vargas va fi chiar pe hol în camera 42.
O să mă dau pe lângă autorităţile locale
să văd dacă au găsit vreun cadavru de curând.
Eşti binevenit dacă vrei să mergi cu mine.
Nu, mulţumesc.
Havana e un oraş special, mai ales în timpul carnavalului.
Vă sugerez restaurantul Opera ! E chiar vis-a-vis.
Mulţumesc.
E foarte popular printre turiştii americani.
De ce nu faci ceva plăcut diseară ?
Tratează-te cu o cină bună, o havană bună şi o curvă bună...
Prefer să fiu singur, mulţumesc.
Atunci, te las singur. Noapte bună !
Iată.
Intimitate şi o bună vizibilitate. Dacă vedeţi ceva
sau pe cineva care vă interesează, anunţaţi-mă şi voi vedea ce pot aranja.
Dacă cineva mi-ar aduce cafeaua în fiecare dimineaţă înainte să mă îmbrac
aş fi foarte fericită.
Mi-ar înveseli ziua.
...aş fi foarte fericită.
Mi-ar înveseli ziua.
Atunci asta vei avea.
Când ne vom căsători, vei avea tot ce îţi doreşti !
Căsătoriţi ? Soţia ta ar avea ceva de spus la asta.
Pe aici, domnule colonel, s'il vous plaît.
"S'il vous plaît", sigur, pungaş nătărău !
- Eşti francez cum e curul meu ! - Edwin, muşcă-ţi limba.
Vă pot ajuta domnule ?
Mi s-a părut că am văzut o veche cunoştinţă...
Colonelul...
- Colonelul Worth ? - Da.
O, da. Pe aici, vă conduc !
Nu, nu.
Nu vreau să-l deranjez.
Stă la hotel ?
Nu, acasă, în Havana. Stă pe Avenida Medios.
Dar cred că logodnica lui stă la hotel.
Logodnica lui ?
Da, domnişoara Castle.
Da, da.
- Înţeleg. Mulţumesc. - Pentru nimic, dle !
Draga mea, nu am atâţia bani.
Dragul meu, ba ai.
Venitul tău anual este de 200.000$, mai mult sau mai puţin.
De unde ştii tu ?
Pentru că, în condiţii favorabile, obţii
cel puţin 1.500.000 livre de zahăr în sezoanele bune.
5 cenţi la livră...
Gata, destul. Nu mă face să vorbesc despre afaceri acum.
Toată noaptea am aşteptat asta.
Acum, nu te uita !
Fii bună, draga mea.
Fii bună cu un om bătrân.
Sunt bună...
La fel ca-ntotdeauna.
Vrei să mă dezbraci, te rog ?
Da.
Cu mare plăcere.
E de ajuns, mulţumesc.
Mulţumesc...
... pentru o seară minunată ! Noapte bună !
- Nu. - Da.
Mă voi purta frumos. Doar stau şi mă uit la tine.
Vezi...
... stau...
... şi mă uit la tine.
Asta vrei ?
Tu eşti foarte obositor, iar eu sunt foarte obosită.
- Noapte bună ! - Nu.
- Noapte bună ! Da. Noapte bună !
Nu.
Pot să stau ? Te rog, lasă-mă să rămân !
Draga mea, sunt înlăcrimat.
Inima mea e sfâşiată.
Plec...
... dar cu inima sfâşiată !
Noapte bună...
dulceaţa mea !
Noapte bună.
"Despărţirea e o supărare atât de dulce."
Sunt doar eu, Julia.
Doar nu m-ai uitat, nu-i aşa ?
Cine-i Billy ?
Un prieten.
Probabil nu sunt decât câţiva în viaţa ta.
Billy...
... eu...
... colonelul...
Te-ai măritat cu toţi ?
- Nu, doar cu tine ! - Mincinoaso !
Mincinoaso !
Cum rămâne, atunci ?
- Cum rămâne ? - Da.
Ce ai de gând să faci cu mine ?
Planurile mele...
Am venit aici să te ucid !
Dumnezeule !
Bine, fă-o.
Aici. Aici e inima mea. Nu ezita. Fă-o.
S-au dus.
Ca femeia pe care ai omorât-o ?
Ce ? Nu !
Erai cu ea pe vasul ăla ! Aţi fost văzute împreună !
- Nu am fost singură ! - Ţi-a spus totul despre mine, nu-i aşa ?
Nu !
Eu i-am spus lui !
A doua zi a venit la mine, mi-a zis că a avut un accident,
mi-a spus s-o înlocuiesc şi aşa am făcut !
Alt bărbat ?
Complice ?
Prieten ? Amant ?
Un complice...
Cu el eram în culise, la piesa aia.
Prietenul meu, complicele meu şi...
...da, da, amantul meu.
Este un actor. Ca şi mine. Actorii joacă roluri.
I-am spus în noaptea aia că nu pot fugi cu el. Nu puteam...
De ce nu ?
Pentru că...
Pentru că eram...
Pentru că eram îndrăgostită de soţul meu !
Din nou. Mincinoaso !
L-aş fi putut cumpăra, să plece...
Dar m-ai pus să îi scriu "surorii" mele şi atunci s-a terminat totul !
Curvo !
Hoaţo !
Asta sunt eu. Asta e tot ce ştiu să fac.
Am luat banii şi i-am dat lui !
Apoi am fugit !
Ce mai contează ?
S-a terminat.
Curvo !
Mincinoaso ! Hoaţo !
Da.
N-ai văzut ?
Că nu puteam respira fără tine ?
Că nu puteam trăi fără tine !
Nu ai văzut ? Nu ai văzut cât de mult te iubesc ?
Îmi pare rău.
Unde sunt ?
Cine eşti ?
Cu adevărat.
Numele meu e Bonny.
Bonny Castle. (Castel Frumos)
Bonny Castle.
E numele tău de creştină ?
Ar putea fi...
...dacă aş fi creştină.
Dar nu sunt.
Nu sunt botezată.
Am fost abandonată.
La fel şi Billy.
Am crescut amândoi într-un orfelinat la marginea St. Louis-ului.
El mi-a dat numele.
L-a văzut pe o vedere din Scoţia.
Avea un desen, a unui "castel frumos", cum zicea el.
Când aveam 14 ani, am fugit împreună...
ca frate şi soră, părinte şi fiică, soţ şi soţie.
- El a fost salvarea mea. - Nu.
Nu vreau să ştiu.
Nu acum.
Eşti Julia Russell, din Wilmington, Delaware.
Te-ai născut...
... când ai coborât de pe vaporul ăla...
... şi ai devenit soţia mea.
Dar atunci...
... atunci nu sunt Julia Russell, nu-i aşa ?
Sunt doar soţia ta.
- Cine e ? - Nu ştiu.
Sunt Edwin, draga mea.
Am venit prea devreme ?
Nu te grăbi.
Nimic nu-mi face mai multă plăcere decât să te aştept în faţa uşii.
Decât, desigur, dacă m-ai lăsa să intru.
- Colonele Worth ! - Doamne Dumnezeule !
- Pot să vă ajut ? - Nu sunteţi îmbrăcat, domnule !
Nu, nu sunt !
În acest moment sunt angajat într-o chestie privată.
O chestie privată pentru care hainele mai mult încurcă decât ajută.
O chestie privată ?
Da, domnule.
Cu Bonny ? O chestie privată ?
Doamne, omule !
O, sunt nepoliticos. Intră, te rog !
Nu domnule. Sunteţi nebun ?
Nebun, nu !
Sunt doar curios să aflu care e treaba dumneavoastră la uşa soţiei mele.
Soţia dumneavoastră ?
Aţi spus soţie ?
Edwin, ai grijă...
e o fire temperamentală !
Mă scuzi, domnule. Da.
Mă scuzi, domnule.
Sunt un bătrân nebun.
Nu ştiam.
Îmi pare rău.
Bună dimineaţa, domnule.
Bună dimineaţa...
Vezi ?
Nu mai ai trecut.
S-a dus. S-a terminat.
A dispărut.
Numai pe mine mă ai acum.
- Bună dimineaţa. - Aici erai ! Nu erai în cameră dimineaţă.
Am nişte veşti interesante.
Şi eu.
"A fost găsit cadavrul unei femei".
"Există suspiciuni de crimă". Ce zici de spaniola mea ?
Julia Russell ?
Înjunghiată şi apoi aruncată peste bord.
Probabil un bărbat dar... putea fi făcută uşor şi de o femeie.
Lama cuţitului era încă în gâtul ei.
Aşa că, soţia dumneavoastră...
...este acum oficial urmărită !
Nu numai de noi, dar şi de poliţie.
Înveseleşte-te, sunt veşti bune.
Nu va mai dura mult până va fi prinsă.
Nu ea...
...a făcut asta.
Cred că încă o mai iubeşti, nu ?
Desigur.
Cum ai putea-o urî atât dacă nu ai fi încă îndrăgostit de ea !
Crede-mă prietene, nu există dragoste.
Doar sentimente şi emoţii necontrolate.
Era cuţitul meu. El a folosit cuţitul meu.
- Nu am fost eu, îţi jur ! - Te cred.
Nimeni nu va crede că sunt nevinovată.
Ascultă-mă...
nimeni altcineva nu contează, nu pentru mine.
La ce te gândeşti ?
La tine.
Bine aţi venit la Cardenas !
Pe aici. Aici e intrarea. E un hotel elegant
într-o zonă foarte bună a oraşului.
Majoritatea sunt turişti americani şi de pe continent.
Veţi găsi tot mobilierul necesar.
Un dormitor...
o sufragerie, o bucătărie foarte bună.
Aici în Cardenas, sunteţi aproape de Havana,
dar de fapt foarte departe.
Bucuraţi-vă de apa de aici şi de puterea miraculoasă a soarelui.
Vargas.
Ce coincidenţă fericită !
Da, într-adevăr !
Ce te aduce la Cardenas ?
Nu o vacanţă, fii sigur.
Nu, bineînţeles că nu.
Avem informaţii despre o femeie cu anumite trăsături.
A fost văzută luând trenul spre est.
Nu ai văzut-o, nu-i aşa ?
Mi-am pierdut gustul pentru femeile cu descrierea asta.
Mă bucur să aud asta.
Ce zici...
... îţi pot oferi o pinales ?
Ce e asta ?
O băutură.
E o cafenea peste stradă.
Soarele arde.
Faţa ta, de exemplu, e foarte transpirată.
Cadavrul a fost identificat de sora ei.
Foarte trist, dar foarte clar.
Două semne pe partea interioară a coapsei...
... şi o coroană de aur pe o măsea.
Iar pe mâna stângă, o mică cicatrice rotundă.
Foarte interesant.
Mă scuzi, mă duc la toaletă.
Te rog.
Fă ceea ce trebuie.
Julia ?
Julia, vino sus. Noi...
Luis.
Sunt dezamăgit.
Şi totuşi plin de admiraţie.
Unde e ?
Cine ? Nu.
- Ea nu e aici. - Ai chemat-o pe nume.
Hei, nu ai nicio treabă aici !
Downs, te rog. Fii deştept şi pleacă cât mai poţi.
E a mea, Luis.
Predă-o, până nu e prea târziu.
Ajuţi o criminală !
Şi eşti foarte aproape să devii tu însuţi unul.
Revino-ţi, omule !
Ai văzut că nu e aici. Acum, pleacă !
Nu mă minţi, domnule Vargas !
Simt mirosul ei pe tine.
Parfumul ei pe hainele dumitale.
Abia te-ai despărţit de ea, nu-i aşa ?
De-ajuns. Pleacă !
Şi-a pus mâinile în jurul dumitale, te-a îmbrăţişat...
şi-a pus obrazul pe al tău aşa...
Te-a sărutat pe gură.
Dacă te sărut, o să-i simt mirosul ?
- Faci toate astea pentru ea ? - Luis ?
Stai !
Stai.
Vorbeşti de diavol şi apare !
Nu, nu ! Doamne, ce ai făcut ?
Ce ai făcut ?
E el.
E detectivul.
Venise după tine.
Ce faci ? Nu-l atinge.
Nu-l atinge !
- A venit singur ? - Da.
L-a văzut cineva venind aici ?
Nu ştiu.
Dumnezeule, Julia...
Am omorât un om !
Trebuie să te duci la gară.
Iei două bilete pentru trenul de mâine spre est, indiferent unde.
Eu îl voi contacta pe agentul imobiliar şi îi voi spune că ne-am răzgândit...
... că a apărut o urgenţă.
Julia !
Da, ce ?
Tocmai am omorât un om.
Iar eu tocmai mi-am luat o pălărie.
Dar eu nu repet. Nu zic iar şi iar "Tocmai mi-am luat o pălărie".
Nu mai contează.
S-a întâmplat. Ajută-mă !
Doamne !
- Astea ar trebui să ajungă. - Îl duc jos.
Nu, trebuie să te duci la gară înainte să închidă.
Vino ! Pune-ţi asta.
Da, da. Mă voi grăbi.
Nu, nu te grăbi.
Mergi încet, bucură-te de plimbare şi nimeni nu te va observa.
- Înţelegi ? - Da.
Billy.
În sfârşit ai primit ce-ai meritat !
- Iisuse ! - Nu te bucuri că mă vezi ?
Nu te bucuri că îl vezi din nou pe bătrânul detectiv Downs ?
Ar trebui ?
Am avut cronici foarte bune jucând acest rol la Chicago.
Nu-ţi aminteşti ?
Dă-mi drumul, Billy.
Ai crezut că eram...
... cu adevărat mort...
... nu-i aşa ?
Crezi că erau gloanţe adevărate în pistol ?
Crezi că erau adevărate când a venit să te omoare ?
Nu puteam să risc să te omoare, nu înainte de a te prinde eu.
- Dă-mi drumul ! - Niciodată.
- Nu, până nu revii în joc ! - Care joc ?
La escrocherii, dragă.
Nu e niciun joc !
Da. Văd atât de clar...
Nu, nu.
Ce vezi aşa de clar ?
Îl văd rămânând fără bani, pe tine aranjând asta...
Îl văd făcând singurul lucru pe care îl poate face...
Îl văd mergând la Santiago, vânzându-şi acţiunile la firmă...
Îl văd întorcându-se cu banii...
Ne văd împreună...
... terminând ce-am început.
Tu şi cu mine.
Şi cum ajungi o văduvă bogată.
Are mai mulţi bani decât am luat prima dată.
Şi e atât de uşor de prostit, aşa nebun cum e după tine...
Legaţi unul de altul prin crime şi...
... diverse infracţiuni.
- Dă-mi drumul, te rog. - Imploră-mă...
- Te rog, dă-mi drumul ! - Imploră !
Mă excit când implori.
El zice că mă iubeşte !
Nimeni nu te iubeşte, Bonny.
Nimeni nu poate.
Cu excepţia mea.
El mă iubeşte !
Cred că da.
Nu îndeajuns încât să ducă o viaţă de fugar ?
Străzi lăturalnice, hoteluri ieftine...
Nu va fi aşa.
Atunci cum ? Fericiţi până la adânci bătrâneţi ?
Un cuplu drăguţ şi respectabil, locuind pe strada principală ?
Cine duminicale, plimbări prin parc cu copiii ?
Iisuse ! Ce ţi-a făcut ?
- Cine crezi că eşti ? - Încetează !
Cine crede el că eşti ?
Eşti o târfă, Bonny !
Când pune un bărbat mâna pe tine, te exciţi.
Adevărat sau nu ?
Te-ai născut singură şi vei muri singură.
Mai devreme sau mai târziu, când poliţia te va prinde.
Nu mi-ai face asta !
Am fost primul tău bărbat, Bonny !
Şi voi fi...
...şi ultimul.
Într-un fel sau altul.
N-ai niciun viitor cu el, dragă !
Priveşte adevărul în faţă.
Nu poţi trăi ca el.
Şi nici el cu siguranţă...
... ca tine !
Lasă-l să plece !
Nu.
Lasă-l să plece !
Julia !
Îmi era atât de foame.
Dar cu el ? Trebuie să scăpăm de cadavru.
S-a rezolvat.
S-a rezolvat ?
Vrei să zici că ai făcut totul singură ?
Am făcut şi bagajul. Am lăsat un costum pe pat, pentru tren.
Ai luat bilete ?
- Bilete ? Da. - Bine.
Plecăm mâine dimineaţă.
Înapoi la Havana. La 07:00.
Ce aventură !
Haide în pat !
Cred că eşti extenuat.
Eu una sunt.
Stai, stai !
Nu ai conştiinţă deloc ?
Vreau să spun...
Bineînţeles că am.
Ştii, eu nu mă arăt mereu perfectă.
S-a întâmplat. Trebuia rezolvat.
Şi când ceva trebuie rezolvat, rezolvi, nu ?
Pentru noi ! O viaţă scurtă, dar palpitantă !
Noapte bună !
Ascultă-i vorbele.
Ascultă ce vorbeşte !
Bonny, vrei să spui ?
Da, Bonny !
N-o poţi controla ?
Nimeni n-o poate controla.
Nimeni n-a făcut-o.
Nimeni... în afară de Billy.
Şi el voia restul de bani.
Au găsit o casă în oraş, în partea săracă a oraşului.
Bonny zicea că au ajuns neobservaţi şi avea dreptate.
Multe lucruri trec neobservate în casa aia.
Trebuia doar să-l trimită pe Luis în Santiago...
... şi totul urma să se termine !
Nu înţelegi !
- Suntem faliţi ? - Da. Mâine merg la Santiago.
Cu primul tren dimineaţă.
Ce vrei să faci acolo ?
Ne trebuie bani, nu ?
Cum spui tu.
Nu vreau să te duci la Santiago.
Dar trebuie.
Nu vreau să te duci !
Nu am de ales.
Ba ai ! Ai de ales.
Încă o dată.
- Când îmi pun mâna pe piept ? - Inimă roşie !
- Urechea stângă ? - Romb !
- Urechea dreaptă ? - Inimă neagră !
- Gâtul ? - Treflă.
- Degetul mic de la stânga ? - As !
- Degetul mic de la dreapta ? - Decar !
Când fac aşa nu am nimic.
Da.
- Rege, damă, juvet. - Da.
Da.
Ai talent.
- Ascultă-mă... - Asta e soluţia.
E singura cale ! E soluţia noastră !
Eşti tu şi cu mine, împreună.
Te rog.
Acum...
... spune-mi ce cărţi am.
Mai doriţi whisky ?
Prea mult pentru mine.
Da, de ce nu ?
Într-adevăr, de ce nu ? Bine.
Câştigă iar.
Îmi pare rău, domnilor !
Mai doriţi şampanie ?
Se supără doamna dacă-mi dau jos haina ?
Nu, faceţi cum doriţi !
Încercaţi să uitaţi c-aş fi aici !
Uşor de zis, greu de făcut !
Să vă mai aduc o băutură ?
Vreţi să o rugaţi pe doamna să se retragă, dle ?
Ce vrei să spui ?
Doriţi să vi se spună ?
Ia mâna de pe soţia mea, dle, te rog !
Cu plăcere.
Mai josnic decât un om care trişează la cărţi
e cel care-şi pune soţia să trişeze pentru el.
Julia...
Deci, draga mea...
să vedem ce alte trucuri mai ştii.
Eşti bine ?
Da.
Să chem...
să chem pe cineva ?
Eşti aşa de bun.
Eşti atât de tânăr, inocent şi bun !
Nu.
Nimeni nu e inocent.
Ai şi tu o poveste.
Mi-o spui...
... dacă mai am timp ?
Nu am nicio poveste.
Nu ca a ta.
Ei bine, e povestea lui Bonny acum.
Şi uite ce a făcut ea.
El nu putea trăi în lumea ei.
Şi nici ea în a lui.
Ea nu îl merita.
Trebuia să îl lase.
Trebuia să fie Bonny.
Pur şi simplu.
Luis pleca la Santiago.
Ea urma să supravieţuiască.
Dragă Alan.
Felicitări !
Tocmai ai cumpărat partea mea de firmă.
Preţul pe care l-am stabilit e tot ceea ce era în seif
ceea ce cred că e în favoarea ta. Îmi pare rău.
Luis ! Aşteaptă !
Îmi pare rău că nu am timp să discut asta cu tine.
Dar, după cum ştii, sunt un fugar acum.
Mai mult de atât, nu pot spune.
Ce tot spui ? Ce ai făcut ?
Crimă.
Am comis o crimă !
- Nu. - Ba da.
Am făcut-o pentru ea.
Şi adevărul e că...
... aş face-o din nou.
Îţi urez noroc.
Şi mulţumesc că mi-ai fost prieten !
Du-te.
Dumnezeu să te ajute !
- Îmi aprinzi un trabuc ? - Da.
Mă duc să fac cafea.
La naiba...
- Ce s-a întâmplat ? - Un şobolan.
- Un şobolan ? - Da, a trecut peste piciorul meu.
L-ai văzut ?
Nu.
- Nu l-am văzut. - Nu ?
Ce faci ?
Mă duc la farmacie.
- La ora asta ? - Da.
- E ora 9:00. E închis ! - Ştiu una care e deschisă până la 10:00.
- Ce faci ? Stai. - Nu voi sta mult.
Nu-l poţi salva, dragă, dacă la asta te gândeşti.
De ce nu ? De ce nu plecăm ?
Am două bilete la tren.
Diseară, la miezul nopţii. Avem banii.
Lasă-l.
Bonny, nu ţi se potriveşte atâta compasiune.
Cum să am încredere în tine ? Întotdeauna va fi cineva între noi.
De ce ? De ce să-l răneşti ?
E o parte din tine care trebuie să moară.
Trebuie s-o omori, altfel, îţi promit, te va distruge !
Ce faci ? Billy !
Mă întorc cu tine să terminăm treaba !
- Atragi atenţia poliţiei. - Atunci fă cum ţi se spune !
Fă-o acum.
- Spune-o, hai. - Billy...
Spune că eşti a mea. A mea. Spune-o.
- Da. - Da, ce ?
Da, sunt a ta.
M-ai speriat !
Ţi-a luat ceva timp.
Ce faci pe întuneric ?
Mă gândesc.
La ce te gândeşti ?
Mă gândesc că dacă te-aş pierde, viaţa mea ar lua sfârşit.
Nu mi-ar mai rămâne nimic.
În afară de moarte.
Nu spune asemenea lucruri.
Ai găsit ce căutai ?
Da, am găsit.
A trebuit să mă duc în cealaltă parte a oraşului.
Mă duc să mă schimb.
Spală-te pe mâini şi du-te în pat. Aduc eu cafeaua.
Poftim.
Cum vor muri, creaturile alea mici ?
- De la otravă ? - Da.
Nu ştiu.
Durează mult ?
Cred că depinde de câtă otravă pui.
Corect.
E dureros ?
Nu vreau să mă gândesc la asta.
Nu, desigur că nu.
Nu vrem să scoată ce-i mai bun din noi, conştiinţa noastră, nu-i aşa ?
E ceva ce trebuie rezolvat.
Şi când ceva trebuie rezolvat...
...rezolvi, nu ?
E prea fierbinte cafeaua ?
L-am văzut.
Pe cine ?
Te-am urmărit.
Pe cine ai văzut ? Unde ?
Julia.
Ne jucăm sau...
...spunem adevărul ?
Adevărul, mai bine.
Bine.
E aici ?
Da.
Unde ?
Afară, aşteaptă să sting luminile.
Când voi fi mort ?
Da.
L-am condus către tine în Havana, nu ?
Da.
Cum a ştiut că nu te voi omorî, atunci ?
A pus gloanţe oarbe în pistolul tău.
Ca într-o piesă.
Totul.
Doar minciuni.
Din momentul în care te-am cunoscut.
Nu, nu totul.
Râdeaţi de mine pe la spate ?
Râdeaţi de cât de prost am fost ?
Cât de orb am fost ?
Nu.
Râzi acum, când îţi spun asta...
Te-am iubit, Julia !
Julia nu e aici, Julia e moartă.
Râzi când îţi spun că încă te mai iubesc.
Nu.
Nu, nu pe mine.
Tu nu mă iubeşti pe mine.
Ba da !
Ba da, pe tine.
Nu pe Julia Russell. Nu pe...
...Bonny Castle.
Pe tine.
Te iubesc pentru că te cunosc.
Pentru că te cunosc.
Aşa cum eşti.
Bună şi rea.
La bine şi la rău.
Ţi-am mai spus asta, dar nu m-ai crezut.
În seara asta o să mă crezi.
Pentru noi !
O viaţă scurtă, dar palpitantă !
Nu face asta.
Pe nimeni altcineva.
Doar pe tine te-am iubit.
De la început la sfârşit.
Nu te schimba Julia, să nu te schimbi !
Nu, nu !
Rezistă.
Să mergem.
Mă dezamăgeşti, Bonny !
Ce părere ai ?
Crezi că sunt gloanţe adevărate ?
- Ce se întâmplă aici ? - Vorbeşti engleza ?
Are nevoie de un doctor.
Dar el ?
El e mort ! El are nevoie de un doctor !
Bine. Chem poliţia.
Stai, stai !
Te iubesc !
Te iubesc ! Mă auzi ?
- Spune. Mai spune odată. - Te iubesc ! Te iubesc !
Te iubesc, Luis !
Nu ! Rezistă, rezistă !
Nu pleca ! Rămâi !
Te rog, rezistă !
Aici se termină povestea, cel puţin pentru mine.
Chiar dacă el trăieşte acum...
... cum să ajung la el ?
Crezi în iertare ?
Da.
În mântuire, în salvarea sufletului ?
Da.
Chiar şi pentru cineva ca mine ?
Da.
Cred.
Îl voi întâlni în Rai, nu-i aşa ?
Da.
Îmi dai şalul, te rog ?
Da, desigur.
Acum să ne rugăm.
Da.
Am purtat ăsta în ziua nunţii mele.
Dar inima mea nu era acolo atunci.
Îmi pare rău, doamnă. E timpul.
Dacă se poate...
La dracu'...
- E preotul ! - Dar el a plecat acum o oră.
L-am văzut.
Gărzi !
Trebuie să spun, e o plăcere să fii într-o companie atât de plăcută !
Plăcerea e a mea.
Mulţumesc, domnilor, pentru că aţi îngăduit să fiu prezentă.
Dvs, domnule, pot s-o spun, sunteţi un om atât de norocos cu o asemenea soţie !
Da, sunt.
Poate, mai târziu...
... vă voi spune, domnilor, cum am ajuns să fim aici.
E o poveste interesantă.
O parte e adevărată.
Pentru moment, tot ce pot spune...
... e că încă din momentul în care am văzut-o...
... am iubit-o.
Şi, indiferent de preţ...
... nu poţi fugi de dragoste.
Patru.
www titrari ro
SprijinÄ-ne Či sÄ devinÄ membru VIP pentru a elimina toate anunČurile www.OpenSubtitles.org