Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Să începem.
Foarte bine.
Cum o chema pe soţia dv?
Mary.
Bine.
Căutăm spiritul lui Mary Browning.
Mary, te invităm în cercul nostru.
Mary Browning, te invităm în cercul nostru.
- Te căutăm cu iubire şi lumină... - Tată, nu-i da acestei femei banii noştri.
Mary...
Mary, dacă tu eşti, dă-ne un semn.
Stinge lumânările.
Bun venit, Mary!
Puteţi pune trei întrebări.
De ce doar trei?
Mary, te rugăm să laşi lumânarea să ardă dacă răspunsul e "da".
Stinge-o, dacă răspunsul e "nu".
Puneţi o întrebare, dle.
Mary...
Ai dureri?
Mai ai?
Nu mai are.
Durerea pe care a simţit-o înainte să treacă în nefiinţă spune că a fost o boală.
- Cancer? - Da.
S-a refăcut.
E tânără din nou. Frumoasă.
Acum e frumoasă pe vecie.
Mary... poţi să mă ierţi?
Pentru toate lucrurile...
A spus "da". Te iartă.
Şi îţi cere ca şi tu s-o ierţi.
Bine, nu ştiu cum...
Nu întrerupe cercul.
Oricine poate zdruncina o masă cu genunchiul.
N-o să mai stea aici mult timp.
Puneţi-i ultima întrebare.
Scumpo, trebuie să te întreb despre Jenny.
Îşi dă întâlnire cu un tânăr pe nume Don
...şi vor mulţi bani de la mine.
Trebuie să ipotechez casa.
Dar ar trebui să fie o investiţie bună
şi spune că se va căsători cu ea dacă iese cum trebuie.
Bine. Nu ştiu cum face asta, dar asta-i o înşelătorie, tată!
Îmi pare nespus de rău.
Lumea spiritelor e imprevizibilă.
Încă e furioasă.* Foarte furioasă.
E greu de explicat.
- Vă mulţumesc pentru timpul acordat. - Nu, nu. Nu pot.
Ţineţi minte pentru ce a venit să vă spună. Şi-a găsit liniştea.
Şi vă iubeşte. Lucrurile astea trebuie să le ţineţi minte.
Restul sunt afacerile oamenilor vii.
Da, da. Da, mulţumesc.
Ce-a fost asta?
Era cât p-aci să-i provoci un atac de cord acelui bătrân.
Paulina Zander vino încoace!
O merita, mamă. Încerca să-i fure banii tatălui ei.
Nu asta facem aici. Treaba noastră e să-i liniştim, nu să-i judecăm.
Iar treaba ta e să stai în spatele perdelelor şi să nu ataci clientul.
- Iar tu, domnişoară... - Am auzit ţipete şi m-am speriat.
N-am vrut să dărâm lucrurile.
- E inacceptabil. - Doamna aia era inacceptabilă.
E o jigodie. Vrăjitoare...
Nu-mi pare rău.
Ne-a costat cinci dolari.
Dă-mi să văd.
E atât de multă greutate pe masă, încât e greu să mă agăţ.
Ce înseamnă "înşelătorie"?
Doamna a spus că e o înşelătorie.
Doris, ascultă-mă.
Înşelătoria e o minciună. Noi nu minţim.
Noi ajutăm oamenii.
Le oferim împăcare, pace.
Le alinăm inimile.
Şi asta nu se poate întâmpla fără a face un fel de spectacol.
Le spunem adevărul, trebuie doar să-i ajutăm să-l creadă.
Bine.
Trebuie să condimentăm puţin spectacolul pentru că devine cam învechit.
Şi dacă nu le judecăm de ce ai stins ultima lumânare?
Nimeni nu e perfect, Lina.
Chiar era o jigodie, nu-i aşa?
- Încă zece minute. - Îmi pare rău, scumpo.
Mâine te duci la şcoală.
Îţi spun acum "noapte bună" pentru că sunt obosită
şi n-am avut o zi prea bună la şcoală
pentru că Terry încă se ia de fusta mea.
Aşa că trimite-ne, te rog, bani să cumpăr o fustă nouă.
Iar Liny a intrat iar în belele.
Mama e bine.
Te iubesc şi mi-e dor de tine în fiecare zi.
Noapte bună, tati!
Amin.
Tu de ce nu te mai rogi, mami?
Cine spune că nu mă rog?
Te rugai în fiecare zi cu tati şi cu mine.
Dar de când a murit, n-o mai faci.
Încă te mai rogi la tati.
Mai ţii minte ce-a spus părintele Tom?
Ar trebui să te rogi lui Dumnezeu.
Prefer să vorbesc cu tati.
Dar nu-mi răspunde niciodată.
Oamenii pe care-i ajutăm.
Mamele şi taţii lor care sunt în Rai, vorbesc cu ei.
Tati de ce nu vorbeşte cu noi?
Doar pentru că nu-l auzi asta nu înseamnă că nu e acolo.
- Ce e? - Vreau doar să-ţi spun "noapte bună".
Noapte bună!
Ţi-a luat destul de mult timp.
Bună, Zander!
Lina, ia-ţi o ceaşcă de cafea.
E cam târziu pentru cofeină.
Mama a lăsat cheile afară.
Super? Când se întoarce?
De la jocul de Bridge? De obicei după miezul nopţii şi miroase mult a cafea,
dacă înţelegi ce spun.
Vrei să-ţi pun?
- Nu cred. - De ce nu?
Vedem luna în fiecare zi. De ce nu poate nimeni să se ducă la ea?
- Sunt multe lucruri care ne împiedică. - Sunt de acord cu Betty.
- Da. - Nu văd de ce nu.
Da, doar se prefac că au căştile de astronaut...
OUIJA ştie toate răspunsurile
Tocmai l-a adus mama.
Ea şi prietenele ei de la bridge se joacă uneori.
Jocul ăla e cel în care vorbeşti cu fantome?
Nu, mersi. Am parte de asta destul acasă.
De fapt e foarte înfricoşător.
Vreţi să jucăm?
Am putea doar să discutăm.
Regulile.
Nu se joacă absolut niciodată singur.
Nu se joacă niciodată în cimitir.
Trebuie să-ţi iei mereu la revedere.
Se încercuieşte tabla o dată pentru fiecare jucător.
Haide.
"Prieteni cu intenţii bune."
"Chemăm spirite să se adune."
E vreun spirit aici?
Da.
- Dumnezeule! - Linişteşte-te, Betty.
Eşti în cameră cu noi?
Da.
- Dumnezeule! - Ellie, tu faci asta?
Nu, jur. Puneţi întrebările.
Cum e... în lumea cealaltă?
RECE
- Dumnezeule! - Bine. Uite cum funcţionează.
Toţi suntem cu mâna pe ea, deci n-avem cum să ştim cine o mişcă.
Reacţionăm la cea mai mică tragere ajutând s-o mişcăm subconştient.
- Bine. - Jocul ăsta a fost făcut pt. a ne speria.
Da.
Nu e nimic în "lumea cealaltă", crede-mă.
- Bine. - Strici cheful.
Bine, dacă tot vorbim cu noi înşine.
Spiritule,
va veni Lina la bal cu mine?
Da.
- Termină, Ellie. - Spiritul a spus-o.
Începe să mă cam bage în sperieţi.
- Nu-i niciun spirit, Betty. - Bine.
Spiritule, dovedeşte-ne că eşti aici.
Dă-ne un semn.
Da, ai dreptate.
Vezi? Nu e niciun spirit.
Ellie!
- Mamă, îmi pare rău... - Urcă.
De ce faci lucrurile astea?
Dacă vrei să mă pedepseşti, fă-o.
- Fiindcă a mers atât de bine ultima dată. - Doar ne-am jucat un joc stupid.
Simt ce e în respiraţia ta.
Ştiu cât de greu ţi-a fost şi înţeleg cum te simţi,
dar vreau să mă ajuţi, Lina.
Pentru toate trei.
Te rog, scumpo.
O să încerc.
- Pe bune? Jocul Ouija? - E destul de distractiv.
Ar trebui să adaugi unul în numărul nostru.
Scumpo, stai cu noi, te rog.
Măcar o dată vreau să avem un mic dejun normal în familie.
De fapt, o să întârzii aşa că o să merg pe jos.
Nu te prosti, mănâncă ceva. Te duc eu cu maşina.
- Nu, e în ordine, merg cu o prietenă. - Cu cine?
Doar o prietenă. Trebuie să plec.
- Răspund eu! - Nu. Doris, e în regulă.
- Răspund eu. - Mai întâi vezi cine e!
E un băiat.
Serios?
- Bună, Lina e acasă? - Da, e aici.
- Bună! Mergem? - Bună ziua! Cine eşti?
E doar un prieten.
Bună ziua, dnă Zander! Sunt Mikey.
- Eşti gata de plecare? - Nu încă.
Dacă mergeţi pe jos la şcoală, de ce n-o iei cu tine pe sora ta?
Mi-ar prinde bine timpul să fac nişte comisioane.
- Dar, mamă, am cursuri. - Mulţumesc, scumpo.
- Am nevoie de pantofi. - Ajut-o pe sora ta să se pregătească.
Haide, prichindelule.
Ce casă frumoasă!
Aici faceţi şedinţele de spiritism?
Citiri.
Intră.
- Ţi s-a citit vreodată în palmă? - Nu, dnă Zander.
Nu doare deloc.
Mâna stângă. Soţul meu era stângaci.
Asta e linia capului.
Asta e linia vieţii. Asta e linia inimii.
Porţi o haină a elevilor din ultimul an. Câţi ani ai?
17 ani.
Lina e în al doilea an de studenţie, ştii asta.
Da, doamnă.
Ce s-a întâmplat?
Linia vieţii.
Vezi cum se curbează aici. Asta ar putea să însemne câteva lucruri.
Asta-i mâna ta dominantă, nu?
Îţi spun asta sigur.
Dacă mâna asta sau altă mână,
o atinge pe fata mea într-un fel în care nu-mi place...
Nu mi-ar plăcea să văd că i se întâmplă ceva liniei vieţii tale.
- Ai priceput? - Da, doamnă.
Poţi pleca.
Putere şi economie. Trebuie să vedeţi noul Rambler.
Noile Rambler au sosit la comerciantul dvs. local.
Feroneria lui Dawson, furnizorul prietenos al dvs. va oferi reducerile anuale la...
- E adevărat că mama ta e vrăjitoare? - Ce ciudată eşti.
- Ai cumva pânze în păr? - Vrăjitoare mică.
Doris cea fraieră.
Încetaţi.
Plecaţi.
Bine, să mergem.
Ştii de ce oamenii spun lucruri răutăcioase, nu?
De ce?
Pentru că sunt speriaţi.
Mă face să-i compătimesc.
Dar tu?
Da, şi eu îi compătimesc.
Fugi, vin şi eu imediat.
Mulţumesc, părinte.
Are multe probleme cu ceilalţi copii?
Are câteva, dar nu e ceva prea supărător.
Îşi face cu greu prieteni de când tatăl ei...
Ştiu. Am vorbit cu ea despre asta.
E foarte frumos din partea dvs.
E o fată minunată, chiar nu-i niciun deranj.
Mulţumesc, părinte.
Poate îl înviţi pe Părintele Tom la o citire.
Nu ştiu dacă Părintele Tom ar vrea o citire, draga mea.
Ca să poată vorbi cu soţia lui.
E preot. Ei n-au voie să aibă soţii.
A avut una înainte să fie preot.
A murit, la fel ca tati.
Ce-i ăsta?
O recuzită nouă pentru muncă.
E o prezenţă aici cu noi?
Cum te numeşti?
Marcus.
Da.
Nu.
Cu cine vorbeşti, Doris?
Spiritule, mă auzi?
Da, te auzim.
Şi te vedem.
O să meargă.
- Ce-a fost asta? - Ce?
Roger.
Scumpule, eşti aici?
Nu.
Sunt eu aici.
Tu eşti aici?
Bună, prietene.
Bună, prietene!
Şi acum?
Cine eşti?
Termină, Doris.
Doris?
E puţin ciudat dar trebuia să te întreb
pentru că a părut foarte neobişnuit.
Ai ajutat-o pe Doris cu temele?
Doamne.
Poate nu atât de mult pe cât ar trebui. Îmi cer scuze.
A rămas în urmă? Aş putea s-o ajut mai mult.
Nimic de genul ăsta.
De fapt,
decât dacă ea a învăţat cursiv, atunci cineva a ajutat-o destul de mult.
Nu.
- Doris, cine te-a ajutat cu asta? - Noua mea prietenă.
Cine e aceasta?
- N-am făcut-o eu. - Ei bine, nici eu.
Şi Doris cu siguranţă n-a făcut-o.
Nu ştiu ce să-ţi spun. N-am fost eu.
Ţi-a făcut sora ta temele?
Ţi-am spus. Nu.
Noua ta prietenă le-a făcut?
Am lăsat-o să se folosească de mâna mea.
ÎNŞTIINŢARE
Crezi că va trebui să ne mutăm?
Nu ştiu, scumpo.
Tatei n-o să-i placă asta.
Ar trebui să-i spun.
Prieteni cu intenţii bune, chemăm spirite să se adune.
Tati.
Ai auzit?
S-ar putea să fim nevoite să ne mutăm.
Îmi pare rău, mamă.
Nu e corect.
Asta a fost casa tatălui tău.
Casa noastră.
Aici a vrut să locuim.
Dacă a mai rămas o parte din el, aici este.
În pereţii ăştia.
- Doris nu înţelege pe deplin, nu-i aşa? - Nu.
Ea crede că el doar a plecat, ca şi când s-a dus la serviciu.
E mai bine decât să fii lovit cu maşina de un dobitoc beat.
Cred că e mai bine că nu înţelege.
Mi-aş fi dorit să vă vadă crescând.
Ca să vadă femeile care veţi deveni.
Poftim.
Ce-i aia, scumpo?
E pentru noi.
Unde i-ai găsit?
Aici e.
Nu mai sunt, m-am uitat.
Sunt de la oamenii care au locuit aici înaintea noastră.
Cum ai aflat că sunt acolo?
Tati mi-a spus,
cu ajutorul tablei.
Haide.
Prieteni cu intenţii bune, chemăm spirite să se adune.
Tati, am găsit banii. Mulţumim.
E greu să-l auzi uneori.
Ca un radio de maşină când intrăm în tunel.
Îl poţi auzi?
Şoapte. Sunt greu de înţeles.
Dar le aud puţin mai bine când sunt la tablă.
Mult mai bine dacă ating planşeta.
- Doris, ăsta-i un lucru răutăcios. - E în regulă, Lina.
Tati, eşti aici?
DA
Încetează.
Bine, atunci.
Roger, dacă tu faci asta...
Când ţi-am spus că eram însărcinată cu Lina,
unde erai când ţi-am spus?
DUŞ
Aşa e?
N-are nevoie să-l ajut.
Aşa e, tati?
La ce te uiţi?
Uneori îi văd prin asta.
Dar nu l-am văzut pe tati, încă.
Dar vreau să-l văd.
Roger.
Chiar eşti aici?
DA
Ar fi putut să manipuleze tabla în multe feluri.
- Ştii asta mai bine ca oricine. - E adevărat.
Ceea ce am făcut noi aici. Ceea ce am crezut că facem.
Chiar am putea să ajutăm oamenii.
Chiar putem face ceea ce ne-am prefăcut că facem.
Lina.
Putem vorbi din nou cu tati.
Cum, mamă? E doar un joc stupid.
Mama era ghicitoare înainte să mă nasc.
Citea în frunze de ceai.
Cărţi de tarot.
Credeam că e o prostie.
Credeam că era jalnică.
Credeam că totul era o înşelătorie.
Poate avea dreptate. Poate că doar sare peste câteva generaţii.
O să-i duc la bancă mâine dimineaţă.
Ştiam că tatăl tău o să aibe grijă de noi.
Noapte bună, mamă!
Da, presupun că nu mai am voie acolo.
Mama lui Ellie i-a spus tatălui meu. Şi-a ieşit din fire.
Nu e ca şi când el n-ar bea sticlă după sticlă
înainte să vină de la serviciu.
Vorbeai serios?
În legătură cu ce?
- Cu balul. - De ce?
- Nu ştiu. - Adică, da.
Da, sigur că vorbeam. Putem merge dacă vrei.
Sau nu. E doar un dans prostesc.
Vreau.
Să merg.
Grozav. Scuze...
Sunt surprins.
Pari prea liniştită pentru chestiile de genul ăsta.
Nu sunt.
Adică nu sunt liniştită.
Pun pariu că te înşeli.
Dle Russell.
N-a prea rămas loc pentru sfântul duh, nu-i aşa Mikey?
Trei sunt prea mulţi?
Dră Zander, putem vorbi?
Fără supărare, părinte, dar
nu trebuie să mai fac loc pentru încă un duh în viaţa mea, momentan.
Sfânt sau nu.
Nu, nu-i vorba de asta.
Eşti o domnişoară isteaţă.
Îmi imaginez că poţi avea încredere în tine să nu faci alegeri proaste.
Dar băieţii de vârsta lui trebuie descurajaţi.
Îi face bărbaţi mai buni pe termen lung.
Mulţumesc.
Presupun.
De fapt voiam să discut cu tine despre sora ta.
E a patra zi consecutivă în care n-a venit la şcoală. De ce?
E complicat.
De obicei, când e bolnavă, mama ta îmi trimite un bilet
sau vine ea şi îi ia temele.
Nu e bolnavă.
Ea şi mama au lucrat împreună.
La ce te referi?
Să vedem dacă putem să-l contactăm pe tatăl tău.
Ce vrei să-i spui?
Dacă-l fac mândru.
E mândru de mine?
Întotdeauna.
M-a gâdilat.
N-am cuvinte să-ţi mulţumesc. A fost uimitor.
- Pot să vin şi mâine? - Sigur. E plăcerea noastră.
Lina.
Mă doare gâtul.
Ia asta. Dacă se înrăutăţeşte o sculăm pe mama.
Mă înţeapă, ca o albină.
O să te simţi mai bine peste puţin timp.
Noapte bună, piciule.
Prieteni cu intenţii bune ne-am adunat, bla bla bla.
Ce s-a întâmplat cu gâtul meu?
Tati.
Mă doare.
E a mea acum.
Mabel, Mabel, aranjează masa,
Fă-o cât de repede poţi.
Nu uita sarea, piperul, ketchup-ul, muştarul.
Uită-te la ciudăţenia aia.
Ce ciudată e.
Ce faci?
Ţine de şase.
Ce vrei să faci? Încetează!
Încetează, Jack!
Cineva! Ajutor, vă rog!
- E teafăr? - Nu!
La Cape Canaveral, încă o sondă în spaţiu.
Ţinta: Luna.
Lina, sună la restaurant dacă ai nevoie de ceva.
Mamă.
- Ce? - Arăţi...
Ce?
Nimic. Nimic, arăţi frumos.
O să stau câteva ore, maxim.
În pat până la ora 9. Ai numărul de la restaurant
- ... dacă ai nevoie de ceva. - Ştiu.
- Teme. - Ştiu, du-te.
- Îmi cer scuze de întârziere. - Nu. Deloc, te rog.
Ce local plăcut.
Am trecut pe aici de multe ori, dar n-am intrat niciodată înăuntru.
M-am gândit că ţi-ar prinde bine o noapte departe de bucătărie.
Ai dreptate. În unele nopţi sunt atât de istovită
încât nici nu mă mai obosesc să încălzesc pastele la conservă.
Te rog să uiţi că am spus asta.
Chiar nu sunt o mamă rea.
Şi eu mănânc paste reci de două ori pe săptămână. Cel puţin.
Am o cutie la parohie.
De fapt te-am invitat pentru că voiam să discutăm
despre fetele tale, fără să ne audă.
Nu accept asta, Lizzie.
Mai bine mor.
- Bună! Intră. - Bună!
Dar nu trebuie să mor, nu?
Bună, puştoaico!
Mersi pentru...
Am nişte discuri sus în camera mea,
iar ea o să se uite la TV,
deci are trebui să ne ducem... sus.
Fac ce trebuie.
Restul se rezolvă de la sine.
Dacă-i spui mamei că a fost aici, îţi promit că o să-ţi topesc toate păpuşile
până când vor deveni o bilă uriaşă de păr şi braţe, ai înţeles?
- Imediat ce am văzut toporul, am ştiut. - Stai, Emma.
Nu-s expert în lucrurile oculte.
Sincer, nici eu.
Lumea spiritelor e periculoasă.
Chestia e că, lucrurile pe care le facem pentru oameni,
nu sunt periculoase. Sunt bune, părinte.
E o lucrare bună.
Aş fi vrut să mă laşi să-ţi arăt.
Lasă-mă să te ajut să discuţi cu soţia ta.
Scuză-mă.
Am presupus că asta ai vrea.
Cine spune că nu vreau?
N-am avut ocazia să-i spun toate lucrurile
pe care am vrut să i le spun înainte să moară.
Niciodată nu apucăm să facem asta.
Dar...
Am simţit mereu că orice lucru pe care nu l-am spus,
îl ştia deja.
Eu şi cu Gloria veneam aici o dată pe lună.
Roger mereu comanda vinul cu un accent franţuzesc.
Era... foarte prost.
Am simţit că zilele alea s-au terminat pentru mine, deci...
Şi eu am simţit la fel, după.
Presupun că m-am cam asigurat de acest lucru, nu?
S-au terminat înainte de seminar.
Nu am luat în considerare toate amănuntele.
Poate în altă viaţă.
Să închinăm pentru o altă viaţă, în cazul ăsta.
Ştii... e grozav că nu eşti nevoită să te muţi.
E o casă grozavă.
E stilată. Solidă.
Scuze, tatăl meu e arhitect.
Ideea lui de distracţie
e să ne ducă pe mine şi pe fratele meu cu maşina şi să ne uităm la case.
- Da? - Da.
Mă bucur că nu te muţi.
Mama o să ajungă acasă în curând.
Parcă ai zis că stă o oră.
Nu vreau să risc.
O să te omoare pe bune. Şi pe mine.
Romeo şi Julieta.
Mai bine zis Bonnie şi Clyde, din păcate pentru noi.
Ei bine.
Noapte bună!
Pe mai târziu, puştoaico.
Cristoase. M-ai speriat de moarte.
- Vrei să auzi ceva tare? - Sigur.
Ştii cum e să fii spânzurat până mori?
Mai întâi, simţi presiune în gât.
Îţi lăcrimează ochii.
Şi începi să simţi ceva foarte acru în gură.
Apoi e ca şi când cineva îţi aprinde un chibrit în interiorul pieptului.
Şi acel foc se răspândeşte.
Îţi umple plămânii şi gâtul.
Până în spatele ochilor.
Apoi, în sfârşit, acel foc se transformă în gheaţă.
Precum boldurile şi acele gheţii, ce ţi se lipesc de degetele mâinii,
de degetele picioarelor, de braţe.
Vezi stele, apoi întuneric.
Iar ultimul lucru pe care-l simţi
... e frigul.
Noapte bună, Romeo.
De ce naiba ai făcut asta?
N-am făcut-o.
Tata mi-a dat-o, ştii bine asta!
N-am făcut-o eu.
Tati a făcut-o, ca să oprească vocile.
Încetează cu asta, Doris. Nu mai e amuzant. Încetează!
Ce?
Ce-s cu ţipetele astea?
Uite ce a făcut.
- Tu ai făcut asta? - Nu. Minte.
Ceva nu-i în regulă cu ea.
Fie eşti prea proastă sau prea încăpăţânată să vezi.
Ai grijă cum vorbeşti, domnişoară.
Puteţi trăi amândouă în lumea asta fantezistă cât vreţi,
dar pe mine lăsaţi-mă în afara ei.
Ştii ce? Nu-l amestecaţi nici pe tata în ea.
Nu poţi să-mi vorbeşti aşa.
Nu ştiu cum altfel să te fac să mă auzi.
Sora ta a trecut prin la fel de multe lucruri ca şi tine.
- Se confruntă cu acelaşi lucru ca şi tine. - Ceva nu-i în regulă cu Doris!
Ea trece printr-o experienţă uimitoare!
Şi eu la fel!
Mi-aş dori să ni te alături. Te poate ajuta să te vindeci.
Ai ascultat ce spune? Ce spune tabla aia stupidă?
- Da, în fiecare zi. - Lucruri normale.
"Iertare", "Sunt foarte mândru de tine", "Mi-e dor de tine."
Lucruri pe care le spuneai clienţilor tăi,
pentru că ştiai că ei vor să le creadă.
Ştii cum funcţionează, tu m-ai învăţat!
Nu! Ea ştie lucruri!
I-am pus întrebări concrete. M-ai auzit.
Lucruri pe care doar el putea să le ştie.
Cum îţi explici asta?
Nu-mi explic.
Îmi pare rău.
Ştiu că e greu de acceptat, scumpo, dar...
Se întâmplă ceva aici pe care nu-l putem înţelege.
O schimbă pe Doris.
O schimbă şi ştiu că vezi asta, măcar puţin.
Şi dacă era tata, dacă într-adevăr era el,
atunci de ce ar schimba-o?
De ce ar face ceva care ar schimba-o?
O să întârziem.
Nu vreau să merg la şcoală.
Ştiu, scumpo, dar am lipsit prea mult.
Ţi-ai făcut temele?
Nu vrea să merg.
Nu vreau să merg!
Lina, îi iei tu lucrurile surorii tale din camera ei?
Nu! Nu vreau să merg.
Vreau să stau aici şi să vorbesc cu prietenii mei.
Lina, intră.
Părinte.
Ce pot face pentru tine?
Nu ştiu cum să te întreb asta, dar...
E cineva în şcoală care vorbeşte poloneza?
Nu sunt sigur. De ce?
Am găsit hârtiile astea în casă şi...
Vreau să ştiu ce scrie în ele. Cred că sunt în poloneză, dar...
Doris le-a scris.
- Nu sunt sigur că înţeleg... - Am văzut-o.
Cred că sora Hannah a venit aici din Polonia în timpul războiului. Pot...
Pot s-o rog să se uite peste ele.
Lina.
Ce sunt astea?
Să sperăm că nimic, părinte.
GHICITOARE
Părinte.
Ce surpriză plăcută.
Îmi cer scuze că am venit din scurt.
Speram să accept oferta ta pentru acea citire.
Intră, te rog.
... terenul de aterizare de astronauţii americani în 1970.
Sunt surprinsă. Credeam...
Credeam că eşti împotriva ideii de...
M-am răzgândit.
Astronauţii merg şi muncesc. Capsulele lor fac...
Bună ziua, părinte!
Bună, Lina!
M-am gândit să văd personal ce-i cu toată agitaţia.
Doris, ai vrea să...
Gloria e numele soţiei tale, nu?
Aşa e.
Gloria.
Eşti aici?
Draga mea.
O aud puţin cam greu.
Ţi-a fost dor de mine?
Gloria, care e prenumele tău?
Lynn.
Aşa e?
Remarcabil.
Mă ierţi?
DA
Pentru ce?
CEARTĂ
Mulţumesc, draga mea.
Dar despre ce a fost cearta?
Spune că nu e important.
NU
TE ASCUNDE
ÎN SPATELE
GULERULUI
VREAU
- SĂ FII... - FERICIT.
A fost ceva aparte.
Mulţumesc că ai făcut asta, Doris.
Mi-e teamă că ăsta nu-i singurul motiv pentru care am venit.
Lina are nişte probleme la şcoală.
- Ce? - Nu-i aşa, Lina?
Îmi pare rău, mamă.
Ce fel de probleme?
Prefer să nu vorbim despre ele aici.
Putem vorbi undeva în particular?
Putem discuta mâine dimineaţă la biroul tău.
Prefer să vorbesc despre asta acum, dacă e în regulă.
- Promit că n-o să dureze mult. - Putem merge în camera mea.
Vreau să vin.
- Câţi ani ai, Doris? - Nouă.
Nouă, ei bine. Practic eşti domnişoară.
Crezi că ai putea să stai singură câteva minute?
Despre ce e vorba, părinte?
Pot să mă uit la TV?
Sigur.
E pe aici.
- Unde le-a scris? - Acolo.
Unde vă duceţi?
Mamă, te rog.
Al doilea prenume al soţiei mele era Catherine.
Îmi cer scuze...
- Are legătură cu citirea ta? - Numele mamei mele era Lynn.
Ai văzut-o cum a scris foile astea?
Da, chiar acolo.
Uneori mediumul devine confuz. Voci diferite...
Am păcălit-o.
Ce sunt alea?
"Nu crede fiecare spirit, ci testează spiritele
să vezi dacă sunt de la Dumnezeu."
"Pentru că mulţi profeţi falşi sunt în lume."
Ioan, capitolul 4, versetul 1.
Credeam că voiai să discutăm despre Lina.
Vă priveşte pe toate trei.
Te rog.
A început prin a mă numi "dragule", o ghicire uşoară.
Un termen obişnuit de alint.
Apoi a spus că-i e dor de mine şi a făcut apel la alinare.
M-ai adus aici ca să-mi spui că fiica mea de 9 ani e o escroacă?
Nu.
Nu cred că e escroacă. Deloc.
Când am întrebat-o despre al doilea prenume al Gloriei,
m-am gândit la cuvântul "Lynn" cât de mult am putut.
L-am repetat de nenumărate ori în mintea mea.
De ce ai face asta?
Fiindcă atunci când punem o întrebare la care cunoaştem răspunsul,
ne gândim la răspuns în timp ce punem întrebarea.
Aşa e.
Iar ea mă asculta.
M-am gândit la "Lynn", şi ea a spus acest cuvânt.
Când am întrebat-o despre ce ne-am certat,
mi-am eliberat mintea. Imaginaţi-vă imaginile cu purici de la televizor.
Ea a schimbat subiectul.
Vocea soţiei tale?
Am auzit-o cu toţii.
Era o voce de femeie, atâta tot. Doar o voce de femeie.
Eram atât de şocat s-o aud cum a spus-o,
încât n-am analizat dacă a fost exact ca vocea Gloriei.
Iar ea spune un singur cuvânt.
Suficient ca eu să aud că e o femeie,
dar nu suficient de mult pentru altceva.
Accent, inflexiune, nimic prea cunoscut.
Nu cred că fiica ta e escroacă.
Cred că ea canalizează puteri şi forţe pe care nu le înţelegem.
Dar sunt sigur că ea n-a canalizat-o pe soţia mea.
Ţine-ţi insigna.
Bună, Doris! Care-i treaba?
- Lina e acasă? - Intră.
De fapt, nu e acum.
Ea şi mama vorbesc cu un bărbat despre noi.
O să se întoarcă imediat.
Te-au lăsat singură aici?
O să ajungă în orice clipă.
A spus să aştepţi.
Da?
Vrei să vezi ceva tare?
Da, poate ar trebui... Ar trebui să mă întorc mai târziu.
E o comoară în pereţi.
Am folosit-o să plătim facturile.
Da, am auzit despre asta, oarecum.
E adevărată comoara din pereţi?
Îţi arăt.
O să ajungă aici din clipă în clipă.
Asta a scris Doris.
Sora Hannah a venit aici din Polonia în timpul războiului.
Am rugat-o să le traducă.
A deranjat-o foarte mult.
Ăsta-i un jurnal al unui bărbat pe nume Marcus,
care a crescut în Polonia, în timpul celui de-al Doilea Război Mondial.
Vorbeşte despre familia sa, şi despre cum au fost capturaţi
de germani în timpul invaziei.
E pe aici.
Am găsit o gaură în zidul din spatele sobei
iar banii erau înăuntru.
Erau vechi şi prăfuiţi.
Cred că sunt mai mulţi.
Hannah vorbeşte despre un doctor din lagăre.
Li se spunea Doctorul Diavolului
din cauza interesului său pentru ocultism
şi toate experimentele pe care le-a făcut pe pacienţi.
Vorbeşte despre cum a fost salvat de Aliaţi.
A venit în America şi a locuit pe străzi.
A sfârşit într-un spital de boli mentale.
Am găsit şi nişte bijuterii acolo.
Dar le-am pus înapoi, pentru mai târziu.
A recunoscut pe unul dintre doctori. Avea alt nume,
dar ştia că era Doctorul Diavolului.
Nu e ceva neobişnuit ca mulţi dintre ei să fi fugit în America după război.
Apoi, într-o seară, doctorul l-a luat din spital
şi l-a adus în casa lui.
El deschie casa.
Casa asta.
Spune că doctorul avea o cameră secretă
în subsol, unde experimentele au continuat pe Marcus şi pe alţii.
Le-a tăiat limbile.
Le-a distrus corzile vocale şi le-a cusut gurile.
I-a ţinut în subsolul secret.
Chiar şi când prietenii lui erau în vizită şi socializau sus,
nu puteau fi auziţi de jos.
Dumnezeule.
Şi descrie în detaliu cum a fost ucis.
Cum a fost ucis?
Jurnalul nu se opreşte acolo.
Ar putea să fie mult mai multe acolo.
Vorbeşte despre perioada de după.
După ce a fost ucis?
Lucruri care ar putea să-mi ajute familia.
Vorbeşte despre cum stă în întuneric cu ceilalţi.
Fără glas, rece, nebun.
Şi vorbeşte despre celelalte lucruri din întuneric.
Lucruri care n-au fost niciodată umane.
Lucruri care-l acaparau.
Ai avut dreptate.
În legătură cu ce ai spus despre casa asta.
Oase bune.
Nu.
Ea ştia lucruri. Lucruri pe care doar eu şi Roger le ştiam.
Am întrebat...
Ai întrebat despre lucruri care s-au întâmplat în casă.
Lucruri pe care tu şi tata le-aţi spus şi le-aţi făcut după ce v-aţi mutat.
Bineînţeles că ei ştiau toate răspunsurile.
Au fost aici, în casă, chiar şi atunci.
Priveau.
Atunci ne mutăm, plecăm din casă.
Problema nu mai este doar casa.
Am sunat la Arhiepiscopie. Vaticanul a pus oameni care să investigheze lucrurile astea.
O să-i rog să aproape un exorcism.
Nu mai spuneţi nimic.
Te-au urmărit în toţi aceşti ani,
în casă, tot ce am făcut.
Asta înseamnă că ne urmăresc şi acum.
Doris, scumpo.
O aduc eu jos.
Când am adus-o, o scoatem afară...
Nu, nu, nu!
- Nu! Nu! - Scumpo.
- Nu! - Scumpo, uită-te la mine.
- Nu! - Uită-te la mine.
- Nu.
Trebuie s-o găsim pe sora ta.
Ce-i aia?
Subsolul.
Lina, aşteaptă afară.
Nu.
Nici vorbă. E sora mea.
E casa mea şi vin cu voi.
De altfel, să ne despărţim pare cea mai proastă idee din lume.
Bine.
Dar dacă ne ducem jos, o să ardem în sobă chestia aia.
Doris.
Doris? Scumpo?
Hai s-o ardem.
Sunt aici. Toţi.
Ne-am jucat într-un cimitir.
- Crezi că o să funcţioneze? - Sincer, nu ştiu.
Mamă!
Mamă, ajutor!
Mi-e frică.
Mami, ajută-mă.
Stai aici cu fiica ta.
Nu mai rămânem împreună?
Dacă e înăuntru, o scot eu afară.
Acolo am murit.
- Tatăl nostru care eşti în ceruri... - Nu poate vedea casa asta, părinte.
Dacă ar vedea-o, niciunul n-am mai fi aici.
Nu eşti Doris.
Doris mai e aici?
Îmi pare rău că ţi s-a întâmplat asta.
Vino cu mine. Pot să te ajut.
Da, chiar de merg prin vale în umbra morţii,
nu mă tem de rău.
Părinte?
Unde e?
Face parte din pereţi acum.
Şi mi-a spus,
cele mai minunate şi groaznice lucruri.
Nu! Nu!
Tom.
- Mamă! - Trebuie să pleci de aici!
Ce ne facem?
- Nu ştiu... - Mamă!
Încetează.
Dă-i drumul.
Vorbeşte cu mine.
Sunt o gazdă. Pot să te ajut.
Ea e o gazdă mai bună.
- Ce vrei de la ea? - Vocea.
Ia-o pe-a mea.
Poţi s-o iei de tot, nu-mi pasă, dar lasă-mi fetele în pace.
Dă-le drumul! Ia-mă pe mine!
O să vă luăm pe toţi.
Tată!
Pentru ce naiba ai făcut asta?
- N-am făcut-o. - Tata mi-a dat-o, o ştii prea bine.
N-am făcut-o eu.
Tati a făcut-o ca să oprească vocile.
N-am făcut-o eu.
Tati a făcut-o
ca să oprească vocile.
Scumpo, n-o face.
Voiam doar să pot vorbi cu tati din nou.
Voiam ca tu să poţi vorbi cu el.
A murit.
Stă în întuneric, rece, şi ţipă continuu.
Nu-i adevărat.
Lina?
Îmi pare rău, Doris.
Tati.
Doris?
Nu.
Dumnezeule.
O, Doamne!
Copilaşul meu.
A trebuit s-o fac.
Să opresc vocile.
Îmi pare rău.
Mamă?
Mamă.
Mamă?
N-ai fost tu.
Nu.
N-ai fost tu.
A fost vina mea.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Doris?
Toată lumea aşteaptă.
Nu! Îmi pare rău!
Doamne! Nu!
Lina.
Unde te-ai dus cu mintea adineauri?
Despre ce discutam?
Despre sora ta, din nou.
Aşa e.
Ce-i cu ea?
Vreau să încerci să-ţi aminteşti
orice ne-ar putea ajuta s-o găsim,
- sau trupul ei, dacă e... - Fireşte.
Fireşte. Îmi pare rău.
Mama s-ar putea să ştie.
Cred că a spus ceva despre unde era Doris.
Am mai discutat despre asta.
E moartă pentru că tu...
Da, desigur.
Eşti aici de două luni, Lina.
Nu putem s-o găsim pe sora ta, şi totuşi,
nu putem purta o conversaţie normală despre ce i s-a întâmplat mamei tale.
Mama mea.
Singurul lucru pe care-l pot spune despre mama e că
a vrut să ştim că nu suntem singure,
după ce a murit tata.
Iar acum ştie.
Niciodată n-am fost singure.
Niciodată nu voi fi singură.
Niciodată nu voi mai fi singură.
Doris?
Eşti acolo?
Traducerea şi adaptarea Undergrow Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Mai este o scenă după generic.
Dră Zander?
Aveţi un vizitator.
Spune că e nepoata dvs.
Undergrow - Subtitrari-Noi Team www.subtitrari-noi.ro
Sincronizarea: Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.r0
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org