Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
http://www.titrari.ro
** ÎN CRIZĂ DE TIMP ** made by sabian sabian@go.ro
- Whitlock. - Whitlock, sunt Anne.
Anne Merai Harrison.
Cineva tocmai mi-a pătruns în casă.
În regulă. Vin imediat.
Ce mai faceţi, doamnă Harrison?
Şerifule.
Sînteţi în regulă?
- Sunt bine. - Va supăraţi dacă intru?
- Intraţi. - Mersi.
L-aţi văzut bine pe tip?
Da.
Era cam de înălţimea dumneavoastră..
Greutatea ca a dumneavoastră, semăna cu dumneavoastră
Arata ca mine? Adică arata bine.
- Nu. - Bine.
Îmi pare rău, dar nu sunteţi genul meu.
Deci, acest...
urît a intrat în casa dumneavoastră?
Pe fereastra de la dormitor.
- E în regulă dacă intru în dormitor? - Intră.
Spuneţi-mi ce s-a întâmplat.
Bine. Eu dormeam...
Dar m-am trezit fiindcă am simţit ceva.
Am văzut ca fereastra e deschisă...
Şi..
el stătea chiar unde staţi dumneavoastră acum.
Chiar aici?
Sinteţi sigură?
Bine. Şi ce-a făcut?
- S-a apropiat de mine. - Aşa?
Da.
- Apoi m-a apucat. - De unde?
De aici.
Aşa?
Dar era mult mai puternic ca tine.
Aşa?
S-a pus cu forţa peste mine.
Şi mirosea de parcă ar fi băut la muncă...
-...ca şi tine. - Serios?
Şi apoi?
- M-a sărutat. - Unde?
Unde, iubito?
Şi m-a dezbracat...
Mi-a smuls bluza cu forţa...
N-ai rezistat mult, nu?
Aşa?
Nu m-am împotrivit prea mult...
Deci, ai preluat controlul...
Ce-ai făcut în continuare?
- Ce-ai făcut iubito? - Priveşte-mă.
Spune-mi ce-ai făcut în continuare, iubito!
Şefule!
Trebuie să te întorci, avem o problemă...
E vorba de o explozie. Şefule?
- Da, Tony. Ce s-a întâmplat? - Unde eşti şefule?
Poţi veni repede?
- Şefule? - Bine.
Uite Tony, eu...
...vin acum.
- Nu. - Trebuie să plec, iubito!
Trebuie să plec la treabă.
Deci..ce zici, o facem mâine?
- Bine. - Ce tip de infracţiune?
- Atac cu armă mortală. - Forţînd uşa.
- Pe curând, iubito! - Bine.
-Ce mai faci? - Bine, şefule.
Bună ziua!
Scarcetti vinovat. Laboratorul Poliţiei lucrează pentru al condamna.
Şeful Matt Whitlock arată dovezile confiscate dintr-un magazin local
Mathias Lee Whitlock.
Ce mai faci, Chris?
Iei micul dejun cu un prieten vechi?
Te-aş invita Chris, dar nu vreau.
Aş fi luat loc, dar nu vreau.
Ne-au găsit o masă?
Da, în spate.
Matt.
- Ce mai faci, Anne? - Bine.
- Mor de foame.
- Mă bucur să te văd. - Şi eu.
Chris, încearcă crabii. Sunt foarte buni.
- Sunt alergic. - Ştiu.
Corect.
- Ce mai faci, Sharlene? - Bună şefule.
- Charlie, e ora trei. Să mergem. - Bună şefule.
Nos quedamos sin toallas de papel de nuevo.
- Ce mai faci, Chae? - Bine.
- Arăţi bine în poză. - Îmi place.
Te-ai mai gândit la oferta mea,
- De a investi într-o afacere? - Costa Rica?
- Da, un vas de pescuit. - Să fur banii care sunt dovezi?
Şi ce, ar putea să le dea de urmă?
- Aia e. - Asta e.
Omule, sînt10 mil. de dolari.
- Pot să-i ating? - Nu, nu poţi!
- I-am atins. - Ia laba!
- Tot o să-i fur. - Atunci o să te împuşc, Chae.
Da, da... Încearcă ca pentru 5 secunde
să nu mai gândeşti ca un poliţist şi ascultă-mi propunerea.
Luam o mie la noi, mergem la expoziţia de barci...
să vedem cum ne simţim dacă am putea să cumpăram o barcă...
dacă am vrea să cumpăram o barcă.
- Ne vedem într-un minut. - Bine. Ce crezi?
Chae, ce mai faci?
Ce mai faci, Alex?
Îmi trebuie cheile tale.
Mulţumesc, bine. Mersi de întrebare. Dar tu?
Îmi trebuie cheile tale ca să iau nişte lucruri.
- Bine. Vin cu tine. - Nu!
De ce nu?
- Te rog. - Vreau să vin cu tine.
Nu vreau să mă complic. Am şi aşa destulă treabă.
Nu te complici cu nimic.
Înţeleg. Munca e foarte importantă pentru tine.
- Iar începi cu asta? - Bine, eu o să mă duc în camera cealaltă...
sa mă fac ca dau un telefon...
Mi-a părut bine să te văd, Alex. Felicitări detective.
Mersi, Chae.
Las-o! Las-o!
Chiar dacă aş fi lăsat diamante acolo, nu se merita.
- Adio, Matt. - Adio, Alex.
- Îmi dai dracu odată cheile alea? - Am auzit. Nu-i răspunde.
O să ţi le las.
- Ne mai vedem, Chae. - Ne mai vedem, frumoaso!
Arata beton!
Câteodată chiar cred că vrei să te împuşc, Chae.
Stai un pic.
Legistul!
Da, da...e bine.
Trebuie să mă duc la un cocteil vineri.
O să te întâlneşti cu lumea. Distracţie plăcută, Chae.
Ai prins ceva?
Încerc să prind puţin respect fata de mine.
Mă gîndeam că ce fac acum e...
Un trio?
Încearcă un quadro. Nu-ţi uita nevasta.
M-a părăsit.
Ţi-am zis... M-a părăsit de ieri...
A venit să-şi ia lucrurile...
- Ce-ţi mai face jucătorul de fotbal? - Va fi plecat în week-end.
Tot week-endul.
Cum vom explica asta? Eşti bine?
Sunt bine. Sigur.
Marfă!
Încă o mai iubeşti, nu-i aşa?
Da, o iubesc.
- Ce-o să faci? Divorţezi? - Tu ţi la al tău, nu?
- Chris are nevoie de mine. - Bine.
Are.
E pierdut dacă îl părăsesc.
- Cred că îmi pare rău de el - Să-ţi aminteşti asta cînd...
te mai certi cu el.
Bună.
Bine. Sigur.
În regulă, vin imediat.
CLINICA DE ONCOLOGIE
- Anne Merai, bună. - Dr. Frieland.
- Fratele meu, Matt. - Încîntat
Îmi pare rău că v-am adus până aici. Ieri am stat toată ziua în chirurgie.
Vă rog.
Puteţi vorbi de faţă cu el.
- E bine. - Bine.
Foarte bine, Anne...
cred că e un mic regres.
Am primit analizele tale, ieri...
Cancerul nu vrea să cedeze...
A reapărut agresiv şi îţi atacă ficatul şi plamînii.
Cît mai am?
- Ei bine, e greu de spus... - Cît mai am?
Cinci sau şase luni. Nimeni nu poate spune cu siguranţă.
Dar mă simt bine.
Ascultă...
avem în spital un consilier pe care aş vrea să-l vezi.
E foarte bun. Te va ajuta. Pe aceasta perioada.
Va mulţumesc că aţi venit în ziua dumneavoastră liberă.
Anne, aşteaptă.
Scuză-mă. Poate vorbeşti tu cu ea despre consilier...
Ascultă... Totuşi nu se poate face nimic?
Ce zici de chestiile alea experimentale, pe care le vedem în documentare?
Nu ştiu. Există metode alternative.
- Da? - Sigur..adica...să vedem...
Există metode de luptă împotriva cancerului ca hematología...
Hipotermia, tratamente... Uite. Ia-le pe toate.
Sunt foarte scumpe şi nu exista garantii.
- Mersi. - În regulă.
- Eşti bine? - Da.
De ce nu mi-ai spus, iubito?
Îmi pare rău.
Nu era vorba de tine...las-o.
Acum câteva ore nici nu mă gîndeam ca sunt pe moarte.
Înţeleg.
Ştii, exista o clinica în Elveţia, unde se zice că...
Ştiu. Dar sîngele meu e problema...
- Spun că sunt 70% şanse. - Numai 70%?
Am mai multe şanse dacă joc la loterie...
mai ales la preţurile alea.
Harrison? Unde te duci?
Nu cred că trebuie să mai facem asta.
N-a fost corect să te bag în asta.
Nu m-ai băgat în nimic. Sunt băiat mare.
Matt, sunt pe moarte. Sunt pe moarte.
- Mersi pentru flori. - Cu plăcere.
Tipele cu care lucrez sunt aşa geloase.
Dacă nu mai chemat pentru asta, atunci ce e?
Vreau să-ţi arăt ceva.
- Nu te-a lovit din nou Chris, nu? - Nu.
Când ne-am căsătorit, ne-am făcut poliţe de asigurare...
...dar numai pentru 100 milioane de dolari.
Aici scrie 1 milion, ştiai?
Nu. Îmi amintesc ca am semnat ceva, dar nu ştiam că el a făcut schimbări.
Nu poate scapa aşa... Asta e fraudă...
-...eşti bolnavă. - Nu, diagnosticul l-am primit acum 6 luni.
Chris a mărit poliţa acum un an, după anivrsarea mea de 32 de ani.
Mama avea 33 de ani, când a murit de cancer.
- E Chris? - E aici.
- Aş putea să-i explic... - Nu...
- De ce nu? De ce nu? - Nu, Matt, nu e momentul.
- Şi când o să fie? - Nu ştiu. Te rog... Îmi pare rău.
- Bună. - Bună. Tocmai am dus gunoiul.
Credeam că lucrezi dublu în noaptea asta.
Da, sunt sigur că te gîndeai.
- Cum a fost consultaţia? - Consultaţia?
Da, cu Dr. Frieland.
N-am fost la nici o consultaţie.
- Nu? - Nu.
- Eşti sigură? - Da.
Pentru că Jay te-a văzut intrînd în cabinet...
-...cu un tip... - Nu, eu...
-...dor am trecut pe acolo să întreb ceva. - Deci ai fost, nu?
- Am fost, dar... - Iar m-ai minţit...
- Nu te mint! - Ba mă minţi! Nu-mi spui adevărul!
Mă răneşti!
Salut Chris, ce mai face jucătorul de fotbal?
- Bine Mathias, tu? - Bine, bine. Judy Anderson a sunat...
să spună ca a văzut un spărgător prin vecini. Tu ai văzut ceva?
- Nu. - Nu?
- Soţia ta e acasă? - Ea n-a văzut nimic.
- Nici n-ai întrebat-o, Chris. - Nu mi-a zis nimic despre asta.
Poate ar trebui să intru şi să o întreb... Nu că nu te-aş crede...
- Bună, Anne. Ce mai faci? - N-am văzut nimic.
- E bine? - Bine.
- O să verific împrejurimile. - Dă-i drumul.
Şi dacă vezi pe cineva să mă anunţi, bine?
- Da. - Anne?
- Noapte bună. - Sigur.
"Alex Gartner - Avocat" Am făcut-o!
- Poate că nu era necesar. - Nu, casa ta...
nu trebuie să fie pe numele meu, o să-mi cumpăr una...
Foarte bine.
- Şef Whitlock. - Hei iubitule! Eu sînt.
La ce ora termini? Cred că o să plec la clinica aia din Elveţia.
- Bine. - Putem vorbi?
- Aşteaptă un pic. - Lasă, lasă!
- Scuză-mă, îmi pare rău... Trebuie să plec. Salută-l din partea mea.
La revedere.
- Alo? - Nu e momentul potrivit? Putem să vorbim?
- Da. Nici o problemă... - Trebuie să auzi asta... E incredibil...
Bine. Te fac pe tine beneficiarul poliţei mele de asigurare.
Nu pe mine, personal. Numeşte ca beneficiar pe "Living Gift".
Bineînţeles, după ce cumpărăm poliţa de la dumneavoastră
Adică "Living Gift" încasează poliţa după ce mor?
Ca beneficiar, da. Încasam poliţa.
Deci tu ai o proprietate dacă moare. E legal?
- N-am fi fost aici dacă nu era. - Şi eu cît iau?
Ştiu că suma depinde de cit de mult zic doctorii ca mai trăieşti.
O cifra aproximativă?
- 750 mil. de dolari. - Ştiu.
Chiar dacă ar fi să repet tratamentul de mai multe ori...
tot ne-ar mai rămâne bani să plecăm pe undeva...
Cum ar fi festivalul de la de Key West?
- Nu! - Plănuiai să găteşti mult?
- Nu, Europa. - Europa? - Da!
Sau Africa.
Am să fiu asta.
Priveşte.
Ajută-mă, omule!
Ai grijă cum îl atingi. S-ar putea să fie sînge.
Hai, Anne, vorbeşte cu mine.
Investitorii nu-l lasă să cumpere poliţe noi.
De la "Living Gift"?
- Bine, putem merge în altă parte. - Nu pot,
au mai rămas doar 2 zile să o schimb.
- Ce vrei să spui? - Exista o clauză că beneficiarul
nu poate fi schimbat înainte de un an şi asta va fi peste 2 zile.
- Poate ar trebui... - Prea tîrziu.
- Ascultă. - Nu, nu, nu.
Nu se poate face nimic.
Pleac,Matt. Pleacă.
Ce dracu ai? Alex, le-a luat de la tine de acasă.
Nu ştiu.
S-a terminat sigur? Dacă a mai lăsat ceva o să vină să te vadă.
Să vadă dacă mai simţi ceva pentru ea. Când am văzut-o, nu mai avea nici unul.
Cu excepţia unui negru.
Cred că e suficient.
Încercam să te ajut.
Cred că unul dintre patronii tăi a cam băut. Să sta cu ochii pe el, Elaine.
Ne vedem mâine, Chae.
La revedere!
Ce tip. Mi-o trage când sunt de serviciu!
- Noapte bună. - Ia-o uşurel.
- Lasă-mă să ţi-l umplu. - Nu, mersi Chris.
Hei, nu e mita, e bere. Adu-ne două!
Sigur.
Mersi.
Să te întreb ceva...
Ieri seară când te uitai după spărgătorul ăla...
...ai văzut pe cineva?
Nu, pe nimeni.
Când am ajuns acasă, am avut sentimentul că...
- Anne fusese cu un tip. - Serios?
Da, şi cred că s-a strecurat prin spate cînd am venit acasă.
Nu, nu am văzut nimic.
Să-ţi spun ceva. Data viitoare când vreun "fătălău" va apărea pe aici...
"Fătălău"?
Sigur. Tipul s-a speriat când mi-a auzit vocea.
- S-a speriat? - Da.
Ştii ce? Aş respecta un bărbat care ar avea tupeul să mă înfrunte.
Să-mi zica: da, eu i-o trag nevesti-ti!
Poate că tipul n-a făcut nimic... decit să-ţi spună...
ce soţ de rahat eşti... şi ca n-o meriţi pe Anne.
Poate că n-a făcut altceva decit să te privească în ochi şi să-ţi spună: Chris...
...i-o trag nevesti-ti!
Bine.
Poate ca...soţia ta merită asta.
Cel puţin, îl respect.
Dacă ar face asta, m-aş apropia de el, l-aş privi în ochi şi i-aş spune:
mai apropie-te odată...
şi o să te ucid!
Chris...
Ai greşit omul, Chris... Pentru că poliţist fiind...
nu te pot lăsa să ameninţi vieţile oamenilor.
Dacă ai vorbit serios, mă obligi să iau masuri.
- Pe bune? - Exact!
- Mersi pentru bere şi conversaţie. - Mersi ca m-ai ascultat.
Bine. Transmite-i salutari lui Anne. Dacă poţi.
- Astepţi de mult? - Bună.
Scuze pentru ieri seară.
În regulă.
Cred că eşti supărat pe mine...
Doamne, îmi place să vin aici cu tine...
Parcă aş fi un "boboc" pe barca cu un senior...
Serios?
- Azi tu eşti căpitanul. - Mă simt ca acasă.
Ţine.
- Ce e asta? - Cadoul meu de despărţire.
- De despărţire? - Poliţa de asigurare.
"Formular pentru schimbarea beneficiarului"
"Mathias L. Whitlock" - Mai făcut pe mine beneficiar? Haide...
Da, accept-o. Cumpără-ţi baraca aia de care vorbeai cu Chae...
Corect... Ţine.
- Nu, nu... Mâine plec. - Ce?
Plec din oraş mâine şi...
trebuie să plec de aici şi să scap de Chris.
Am nevoie de linişte.
- Şef Whitlock. - Da, pot să te ajut?
Tocmai ai făcut-o!
"Desfacerea căsătoriei"
- Ce mai faci? - Bine.
Ia asta şi ne întâlnim la mine acasă.
Ce e asta?
Un cadou pentru tine.
Elveţia.
- Ce? - Sunt banii.
Ce bani?
Banii din droguri?
Nu, nu, nu! Dumnezeule!
- Şi dacă îi cer? - Nu pot. După lege...
banii trebuie să stea în custodie pînă ce se termina procesul.
Tipul ăsta de custodie poate dura ani.
- Dar, dar... - Ei ştiu că i-am pus într-un depozit...
La ce ora vine Chris?
La 11:30.
Du-te acasă, ia-ţi nişte lucruri şi ne vedem la mine la 11.
Eşti în regulă?
Ne vedem mai tirziu.
Anne?
Bună.
Ce faci aici?
M-am certat cu Barbara. Şi am trecut pe aici.
Ascultă...
Ai văzut pe cineva venind aici?
- Nu. - Eşti sigur?
-Bine. Ne vedem la bar. - Nu mă mai servesc, mulţumită ţie.
Du-te la bar şi spune-le ca Whitlock a zis ca...
- Dar Bárbara o să mă omoare... - Spune-le că e totul în ordine.
- N-o să-ţi facă nimic. - Da! Pot să-mi iau ţigările?
Asta e, haideţi!
Spune-le oamenilor tai să atace. Du-te!
Să mai trimită 3 unităţi.
Stai acolo!
Mathias, eşti bine?
Ştiu că e greu să-ţi spun...
Îţi aduc o cafea.
A fost un accident?
Nu ştiu... Poate.
Gândeşte-te ca rezervorul ăsta de propan n-a explodat fără motiv...
Locul ăsta a fost un iad... Săracii, n-au avut nici o şansă.
Te simţi bine?
Şefule!
Tu ce faci aici?
Sunt detectiv şi aici sint două cadavre...
Ce s-a întâmplat?
Cred că a explodat rezervorul de propan...
- Ştii cine sînt? - Cred că sunt "prăjiţi" de tot.
Coerct, Chae.
Mathias, fi atent!
Incendiul a fost provocat.
Sigur. A fost provocat.
Da, la asta mă gîndeam. Cu cît mai aproape de locul faptei, cu atât mai bine.
S-ar putea să fie dublu asasinat, ceea ce înseamnă că îl preluam noi.
- Şef! - Da?
Ascultă... Mama lui Judy Anderson a venit în vizită din Orlando...
şi i-a spus lui Juddy că a văzut pe cineva furişîndu-se pe aici...
Am cercetat, dar n-am văzut nimic...
Da, o să-i spun. Ne vedem la birou. Du-te la secţie.
Vor să-mi fac ancheta cu tine în următoarele 24 de ore...
De acord.
- Şi am nevoie de ajutorul tău. - Adică un "ghid turistic"?
- Cam aşa. Te deranjează? - Bine. Nici o problemă.
- Sigur? - Nici o problemă.
Foarte bine.
De ce nu ne întoarcem să vorbim de Harrison, în timp ce
băieţii mei se uita pe aici?
- Bine. - Grozav!
Matt, vreau să-ţi spun că îmi pare rău de azi.
Ce vrei să spui?
- Actele şi toate alea de azi... - Actele de divorţ?
- Trebuia să te sun înainte. - Ar fi fost drăguţ.
Ştiu.
Deja trecuseră 8 luni. Nu crezi că trebuia să terminăm odată?
Nu vreau să vorbesc despre asta.
Atunci hai să vorbim despre Harrison.
Se freca prin vecini?
Nu ştiu vreo căsătorie fericită în zilele astea.
Corect, trebuia să decoleze la 11.30.
Corect, domnulHarrison.
Deci nu ştiţi dacă domnul Harrison... Un moment...
Ştiai că lucrează ca igienista pentru un dentist numit Dr. Shider?
- Serios? - Da. - Nu.
- Vreau să-i fac o vizita. Vrei să vi? - Bine.
În regulă. Mersi.
Deci a demisionat ieri?
Într-un fel. Anne Merai avea cancer în fază terminală.
- Serios? - Da. Cred că n-a vrut să se ştie.
Mai puteţi să ne spuneţi ceva, Dr. Shider? Orice?
Cred că avea o aventură.
Ţi-a spus ea că are o aventură?
Păi, nu prea vorbeam...
despre vieţile noastre, dar...
Aşa mi s-a părut.
Câteodată la telefon vorbea foarte încet,
Soptea...
Ai văzut sau ţi-a spus cine era?
Nu, nu.
Dar era un tip clasic. Săptămâna trecută a primit un buchet de trandafiri...
foarte frumos.
Frumos. Îţi aminteşti, Bruce?
L-am văzut pe bărba-su odat şi nu părea genul care aduce flori.
Corcet.
Rosie? Da, sunt Whitlock.
Încearcă să afli o florărie care a trimis lui
Anne Merai Harrison săptămâna trecută, un buchet.
Trimise la birou.
Da, Harrison. Verifică şi vezi ce găseşti.
- Chris Harrison. Soţul ei. - Soţul ei.
Bine, mersi Rosie. Asta e tot. Mersi mult... Rosie.
Dacă doriţi să faceţi o convorbire...
Eşti gata?
Cred că da.
Bine. Mulţumesc pentru ajutor.
Mersi.
Dr. Shider, dacă va amintiţi ceva, uită-ţi numărul meu. Mersi.
Te rog, nu-mi mai face aşa, Matt. Ştiai că n-am terminat.
Îmi pare rău.
Shider mi-a dat numărul medicului ei. Trebuie să aflu dacă avea cancer.
Mă laşi şi pe mine la secţie?
Nu-ţi place să mă vezi pe aici, aşa-i?
Nu, nu. Dar nu trebuie să ne pierdem timpul amândoi cu doctorii.
De ce nu? Ce treabă urgentă ai de făcut?
N-am nimic urgent, dar mai trebuie să şi lucrez. Sunt şeful poliţiei, doar.
Da. Un departament cu 4 persoane, Matt.
Vezi, asta e problema noastră. Tu crezi că munca ta e mai importantă ca a mea...
Nu. N-am zis niciodată aşa.
Ştiu că n-ai zis-o direct. Dar indirect ai zis-o.
De asta şi vrei să pleci la Miami, să fi mai aproape de munca ta.
Serios? Şi tu n-ai zis ca n-avem destul timp pentru noi?
- Eu n-am o problemă cu asta. - N-ai?
- Adică eu inventez? - Da, da...da...
D-asta nu vi cu mine? Ai întâlnire?
E unul dintre cei 4 ofiţeri ai mei... şi asta e un aparat de urmărire...
- Şi cum îi spune? - GPS.
Am renunţat la mobile şi am cheltui bugetul pe astea.
- Dacă ne mişcam, ne localizează. - Scuze.
Bine. Dacă ne mişcam acum, ne arata pe unde...
Grozav. Ar trebui să mă conduci la doctorul ăla ca să văd cum funcţionează.
- De acord. - De acord.
Mersi.
Auzi, trebuie să mă duc la toaletaă Ne vedem înăuntru.
-Bună. - Vă pot ajuta?
- Da, caut cabinetul Dr. Donovan? - E la etajul 3.
Mersi, Ramona.
Anne Harrison nu avea cancer.
Sînteţi sigură?
Cît a stat în Atlanta, Anne Merai a fost pacienta mea...
...din liceu. Dacă ar fi avut cancer, sigur aş fi ştiut.
Nu înţeleg.
Poate că s-a dus la alt doctor.
A făcut examenul anual acum 2 luni.
Şi era sanatoasă că de obicei.
Nu înţeleg... Cine a zis ca avea cancer?
Scuză-mă.
Deci...
Vă pot ajuta?
Da, îl caut pe Dr. Frieland.
Îl aveţi în faţă.
- Dumneavoastră sunteţi Dr. Frieland? - Da, eu sînt.
- Aşteaptă un pic... - Sigur? Asta e biroul dumneavoastră?
În ultimii 10 ani, da.
- De acord. - Te sun eu.
Aveţi o pacienta numită Anne Merai Harrison?
- Mi-e teamă că nu vă pot spune. - Puteţi, puteţi. E pacienta dumneavoastră?
- A fost pacienta dumneavoastră sau nu? - Domnule...
A fost sau nu?
N-am avut niciodată o pacientă cu numele ăla.
Sînteţi sigur?
Da, sunt foarte sigur.
Da, aş fi ştiut.
Bine, scuze.
E pixul dumneavoastră?
- Pixul? Da, este... - Îl folosiţi des?
- Nu, nu prea... - Nu va supăraţi dacă îl iau, nu?
Nu, nu. Îl puteţi lua. E al dumneavoastră.
Luaţi-l. E al dumneavoastră.
Corect.
Nu, ştiu partea aia. Aşteaptă o secundă.
Ai găsit vreo urmă?
Nu, vreau o cafea.
Foarte bine.
Spune-le că ne trebuie înregistrările telefonice.
Bine. Mersi.
- Te simţi bine? - Da.
Te simţi bine? Fantastic.
- Cum e asta, d-na? - I-aţi şi terminat nasul deja?
Şefu'!
Salut.
- Ce mai faci, Judy? - Bine, considerînd astea...
Alex, avem un martor ocular aici.
D-na Anderson, el este detectivul Diaz Whitlock.
D-na. Anderson a făcut o declaraţie...
- Bine, mai vorbim... - Şefu'!
Le-am spus ca mama lui Judy a văzut pe cineva aseară...
- Serios? - Da, acum face portretul robot...
l-a văzut pe cel care a provocat incendiul..
- E ceea ce cred eu? Bună treabă. - Uită-te aici.
E portretul celui care a fost la Harrison aseară. Uită-te!
- Da. - Îţi aminteşti ceva?
- Bună, Tony. - Bună.
Nu, adică...nu.
Semăna cu el.
- Cu cine? - Cu el!
- Cu mine? - Da, cu dumneavoastră
Mama, e şeful poliţiei.
Deci, era negru, d-na.
Da, era negru. Stai un pic... Poate e el.
D-na Anderson, mersi.
Oh, scuze.
Oricum...
- Îmi pare aşa de rău... - Înţeleg, nu-i nimic.
Nu-i nimic. Tony, trebuie să-ţi vorbesc.
Te rog, termină.
Tony, vreau să trimiţi astea la Miami pentru mine, da?
- Dă-i-le detectivului Gisson. - Gisson?
Da, Gisson. Îţi dau numărul lui.
Spune-i ca îmi trebuie urgent amprentele astea.
- Pentru chestia asta? - Da.
- Scuză-mă şefule... - Da.
Agentul Stark de la DEA e pe linia 1 pentru dumneavoastră.
- Cine? - Agentul Stark, pentru cazul Scarcetti.
- Aşteaptă. - Da.
- Şef Whitlock. - Agente Stark de la DEA, ce mai faci?
- Sunt ocupat. - Şi eu.
Am înţeles că deţineţi dovezile în cazul Scarcetti.
Bine, atunci suntem cei mai buni prieteni.
Ascultă, trimit nişte băieţi să ridice banii.
Cred că au fost folosiţi într-o operaţiune împotriva lui Paulo Esteban.
Şi seriile coincid ca să-i legam pe Esteban de Scarcetti.
E prioritatea maximă pentru noi.
Cu aceste dovezi putem împuşca 2 iepuri dintr-o lovitură.
- Altfel Esteban şi Scarcetti... - Ştii ce...?
- Ce-ar fi să te sun eu mâine... - E urgent!
Asta trebuia s-o facem alaltaieri, săptămâna viitoare avem procesul.
Dovezile trebuie să stea la mine pînă la apel, nu?
Nu mă lua cu regulile astea, da? Trebuie să verificam seriile banilor...
şi asta vom face...
După ce închid, aşează-te şi scrie seriile alea
şi pregăteşte o chitanţă pentru dovezi.
Unul din oamenii mei va trece să le ia, după amiaza.
- Şi.. - Da?
Au trecut 10 secunde...
- Şefule, eşti în regulă? - Da, da..spune-i
lui Gisson ca îmi trebuie amprentele alea rapid.
- Dacă e aşa urgent, Alex ar putea... - Las-o pe Alex...
- Fă ce ţi-am spus. - Scuzaţi-mă, credeam că ea...
Fă-o odată!
- Bine... - Îmi pare rău... Îmi pare rău...
Du-te acolo şi rezolvă...şi anunţă-mă când termini.
Bine.
Nu, nu pot aştepta... Când să mai sun?
Bine, mersi.
N-au venit înregistrările telefonice? Cît le trebuie să le trimită?
Nu ştiu, îi sun din nou.
- Alex, cred că avem ceva. - Ce?
Uită-te la adnotare... Ultima.
- Asta e singura? - Până acum.
Ce se întâmplă aici?
Pare a fi o poliţă de asigurare. Se pare că avem motivul potenţial.
La dracu, pot exista mii de societaţi de asigurare, nu?
- Da. - Putem afla?
Da, să văd dacă găsesc vreo adresă.
Te rog.
Nu ne putem mişca, cel puţin nu în mai puţin de 30 de minute.
Sună-mă când ai ceva.
T?
- Rahat! - T?
- Ar fi trebuit să o vezi pe tipa asta... - Sună-mă, T.
- Sunt înregistrările telefonice? - Nu, e doar un fax pentru mine.
Ce se întâmplă cu faxul meu? De ce nu vine?
Au zis că-l trimit.
- Doamna White. - Cine e?
E şefa...
- Sun-o din nou ca n-au ajuns... - Am vorbit cu ea acum câteva minute...
- N-am primit nimic... - Dar mi-a zis ca le trimite.
Sun-o din nou şi spune-i să ne trimită odată faxul ăla...
Imediat şefa.
Doamna White?
Sunt detectivul Baste...
Trebuia să primim nişte informaţii telefonice...
- Şi n-am primit nimic. - Cum le-aţi trimis?
Sunt chiar lîng[ fax şi n-am primit nimic...
Aştept 30 de secunde şi după aia vreau să vorbesc cu un supervizor.
- Pot folosi computerul? - Într-un minut.
- Aştept un e-mail. - 60 de secunde.
- Şefa, eu... - Nu ridic vocea!
- Pagina e alba... - Nu, lucram la raportul meu.
- Ai ceva de lucru? - Da, că e vorba de un pieton...
sau de unul beat călcat de o maşină...
Ştiu că e un birou mic, dar e al meu.
Sosesc informaţiile... Alex?
- Astea sînt? - Da, vin acum...
Rahat! A rămas fără hirtie.
-Poţi să ne aduci nişte hârtie, Sharlene? - Aduce cineva hârtie, prieteni?
Are cineva hârtie?
Bine, apasă "Start"
Acum sosesc.
Avem probleme cu maşina asta de rahat.
Bine. Grozav. Mersi.
Aşteaptă o secundă.
Iată.
"Start"
Iată-le.
- Nu pot citi asta. - Nu face nimic. Pot citi.
- Nu, să le trimită din nou. - E în regulă.
Scrie: Barry Thomas, prieten cu Chris din colegiu, îl cunosc.
- Astalalt e Will Blount. - E în regulă?
- Asta e Frank Rose. - Frank Rose.
Nu, nu... Toate cutiile merg la Miami.
Ultimul apel a fost la ora 8 la American Airlines.
Am o surpriză pentru voi.
Au fost 2 cadavre în incendiu.
- Ce? - Doi?
Nu au fum în plamani.
Erau în viaţa când a început. Plamanii sunt curaţi că ai mei.
- Alex, uite înregistrările de pe mobil. - Mobil?
Da, erau într-o alta baza de date.
30-555-0199?
La ce ora zicea bătrâna ca a văzut pe cineva?
După programul lui Leno.
- La ce ora se termină? La 2-2.30? - Alo?
Da, da...este o conexiune proastă...
- Bine. 3055550199. - Aşteptaţi un moment.
Bine, să văd dacă găsesc un numărul...
Numărul apelat este în afară ariei de acoperire...
Vă rugăm reveniţi.
Nu, nu îl am.
Bine. Oricum numărul e din oraş.
- Şi cum aflam al cui e? - În regulă...
Nimeni de aici nu ştie...
Vorbim mai tirziu.
Alex? Scuză-mă, eram distrat... Ce număr ai zis?
555-0199.
0199?
- Eşti sigură că e1099? - Chae, e 0199.
0199? Ce ciudat. E numărul meu.
- Al tău? - Da.
Va cunoaşteţi?
Da, am fost paramedic la câteva meciuri.
Şi l-ai sunat ieri seară?
Nu mai ştiu, eu...
Dumnezeule! L-am sunat ieri seară.
Scuze, l-am sunat să-l întreb dacă vrea să bea ceva cu mine...
Dumnezeule, cum am uitat!
Erai prieten cu el?
N-aş zice. Era cineva cu care puteai bea ceva la bar.
Îmi pare rău ca n-am zis mai devreme. Am uitat.
Da, ar fi trebuit să-mi spui. Trebuia să-mi spui chiar de la locul faptei, Chae.
Scuză-mă. ce să-ţi spun. Nici nu-mi prea aduc aminte ce-am făcut ieri seară.
M-am certat cu Bárbara. Nu m-am simţit bine, da?
Sună-l pe barman să-ţi confirme.
M-am dus acasă şi nu m-am mişcat de lîngă nevastă-mea
până n-am primit telefon să vin acolo.
Îmi trebuie o declaraţie.
O dau chiar acum.
Tu ce te uiţi?
În regulă, declaraţie.
- Ce dracu te-a apucat? - Mă culcam cu ea.
Pentru Dumnezeu!
Nu, asta era planul. Dar s-au întors să îmi insceneze asta.
Ce plan?
I-am dat banii lui Scarcetti.
Doamne!
- Îmi dadeai şi mie dacă mă culcam cu tine? - Vino!
- Bine. Ai vreo urmă? - Nu.
Şi eu credeam că eu am probleme cu femeile..
Poate ar fi bine să-i spui.
- Cui, lui Alex? - Da, spune-i lui Alex.
Eşti nebun? Nu-i spun lui Alex. Ce are împotriva mea? Motivul:
Anne Merai mă pusese beneficiarul poliţei şi mă şi culcam cu ea.
Ocazia: un martor m-a văzut acolo înainte să explodeze casa.
Mai vrei?
- Alibi? - Am fost singur, acasă.
Cel puţin tu ţi-ai schimbat numărul de mobil.
Da, sunt norocos. Chiar dacă Alex m-ar crede...
Sunt atitea dovezi împotriva mea, încît ar trebui să mă închidă.
Sigur. Poate aveţi ocazia să vă împăcaţi.
Ce?
N-am zis acum, dar poţi opri divorţul...
Despre ce dracu vorbeşti? Mă pot acuza de crimă...
Ziceam că te poţi gîndi şi la asta... Las-o baltă.
O faci?
Nu crezi că am împiedicat justiţia destul?
Nu ştiu...
Whitlock.
Amprentele de pe pix... Tipul se numeşte Paul Cabot.
A durat un timp pâna au ajuns în baza de date.
Ai o adresă?
Da,. Reef Road, 36.
Intră.
Grăbeşte-te.
- Vrei o bere? - Nu, mersi.
Ce-ai găsit?
De aia ştia cum se lucrează în spital.
Nenorocitul!
- Hai să plecăm de aici. - Stai să-mi iau berea.
- Chae, haide. - Stai să-mi iau berea.
O bere în mâna şi două în frigider.
Ce faci?
Păi trebuie să alegem o direcţie.
Am 10 mil într-o bancă, mă pot duce în Costa Rica şi să-mi cumpăr şi o barcă.
Crezi că-s terminat, nu?
Apreciez oferta, dar nu fug.
Nu, ideea era să conduci.
Da, tu conduci.
Mă conduci înapoi la secţie.
- Cum vrei. - Bine.
Compania de asigurări e pe fir.
Poliţa este sigur de 1 millon de dolari, a lui Anne Merai Harrison.
Acum ajunge la mine.
Cine e beneficiarul?
Aşteptaţi un moment...
Se pare că beneficiarul e
Chris Harrison, soţul ei.
Mersi ca ne-aţi ajutat.
Îmi pare rău ca n-am putut să vă ajut mai mult. Stai aşa...
Stai puţin... Am o notiţă aici.
se pare că s-a făcut o cerere de schimbare a beneficiarului săptămâna trecută.
Deci l-a schimbat?
Da, şi dacă a făcut-o, nu e încă în sistem.
Deci, ce înseamnă asta?
- Mai durează procesarea... - Procesarea, corect.
- Mă puteţi contacta, vă rog? - Numai după prînz.
- Să sun în 30 de minute? - Sigur, de ce nu.
Sînt, Bill.
- Ce mai faci, Bill? - Bine. Cu cine vorbesc?
Nici n-ai idee. Fă-mi o favoare...
Am o cartelă de credit pe numele de Paul Cabot.
Vreau să-mi aflaţi ultimul loc unde a folosit-o.
- Şefule, am ceva pentru tine. - C- A- B- O- T? - Da, Paul Cabot.
Aparţine unei maşini a lui Harrison.
E un bon de benzină pe nulmele de Paul Cabot.
- Verifică dosarul telefoanelor. - Imediat.
Paul Cabot. Ştie cineva sau a auzit de Paul Cabot?
Haideţi băieţi, treziţi-vă!.
- Da. Nu. - Nu.
Paul Cabot? Frank, sună l-a bancă şi vezi ce poţi afla.
Nu exista apeluri spre sau dinspre Paul Cabot.
- Verificaţi restaurantele... - Matt? Matt?
- Da Bill. - Am găsit ceva.
şi dacă găsiţi o bucaţică de hârtie, vreau să ştiu. Carl...
Şi-a făcut o rezervare la hotel Costa Coral.
Încă mai e acolo?
- Da, s-a cazat ieri. - Da, la Land Gavin.
Mersi, mi-ai salvat viaţa.
- Whitlock? - Da.
- Agent White şi Agent Fetzer. - Ce mai faceţi?
Am venit să luăm banii lui Scarcetti.
Agentul Stark mi-a zis să-i trimit la biroul lui.
Băieţii mei au plecat de 5 minute...
Nu, noi trebuia să-i luam...
Nu, aşa a zis, să-i trimit la birou...
- Vorbeşte cu el. - Dă-mi-l la telefon.
Vrea să vorbească cu tine.
- Alo? - Care e problema ta?
- Ţi-am zis să pregăteşti banii... - Nu, ai zis...
Vrei să-ţi repet ce-am zis? Ştiu ce-am spus.
Auzi! Nu sunt papagal. Ştiu ce-ai spus.
Unde dracu sunt banii?
Dacă o să taci 5 minute, o să-ţi spun unde sunt banii.
Ţi i-am trimis la birou. Băieţii mei vor ajunge la tine într-o oră...
şi dacă ai vreo problemă, aşteaptă 10 secunde
şi am să sun la Fisc, să le spun ce mi-ai ordonat, bine?
- Nenorocitule, eu... - Agent Stark, agent Stark?
- Ce? Ce? - Au trecut 5 secunde.
- La dracu, şefule... - Îmi pare rău, nu te mai aud...
Mă auzi? Mă auzi? Scuze pentru telefonul tău.
Mă auzi acum?
Hotel Costa Coral, bună seara.
De abia m-am cazat la hotel şi aş vrea să îmi accesez casuta poştală...
- În ce camera sunteţi? - Vorbesc de la mobil.
- În regulă, nici o problemă. - Mă puteţi ajuta?
- Sigur. Ce număr aveţi la camera? - Nu-mi amintesc. De abia m-am cazat.
- În regulă. Cum va numiti? - Paul Cabot.
Bine, aşteptaţi.
- Aveţi camera 715. - 715.
- Bine, mersi. - Da, şi casuta poştală...
Alex, avem un Paul Cabot în hotel Costa Coral în Miami.
- Ce se întâmplă? Ar fi trebuit să fie aici. - Calmează-te, aici se lucrează încet.
- Ai toate lucrurile alea? - Da. Ai televizor?
- Da. - Uită-te la canalele cu plată.
Lasă canalele cu plată. Ai totul sub control?
N-o să vorbească cu nimeni. Nici nu pleacă nicăieri.
Are prea mult de pierdut, dacă înţelegi.
Bine.
- Ce poză ai... - Vino aici. Trebuie să plecăm din oraş.
Bine.
Scuză-mă, ce mai faci? Mi-am uitat cheia în cameră...
şi uşa s-a încuiat. La 715, pe numele de Cabot.
Paul Cabot, 715.
- Se întâmplă mai mereu, domnule Cabot. - Mulţumesc mult.
Paul?
Paul Cabot, poliţia.
- E cineva acolo sus. - Ce?
- Aici! - E cineva acolo sus.
Unde?
La revedere, domnul Cabot.
- Ai vreun Paul Cabot aici? - Cabot? Da.
- Cineva a fost împins de la et. 7! - De unde ştii că a fost împins?
Nu ştiu, dar era atîrnat de balustradă.
E în regulă, calmează-te. - Aveţi aici scară de incendiu?
El e tipul. E Cabot.
Eu o iau pe aici, tu du-te sus.
- Opreşte-te! - Mathias?
- Am venit după tine. - A coborît?
- Nu, n-a trecut pe lînga mine. - Ne vedem la recepţie.
IEŞIRE DE URGENŢĂ ALARMA VA SUNA DACA E DESCHISĂ
Evacuaţi lumea de aici. Opriţi lifturile.
El e! El e!
Poliţia! Duceţi-vă sus! Eu verific în spate.
- Ce dracu se întâmplă? Ai luat banii? - Da, am luat banii.
- Mişto! Unde eşti. - Chiar la locul faptei.
Zborul 601 fără escală până la San José.
Nu iau un zbor direct spre Costa Rica, închide telefonul.
- E singura ta şansă. - Trebuie să închid.
Trec pe la tine, iau nişte chiloţi şi periuta de dinti şi ne vedem la aeroport.
- O tipa nouă? - Nu.
Nu trebuia să ne întâlnim la recepţie?
Ba da, dar a trebuit să ies ca sa dau un telefon.
La birou, ştii?
Să-mi confirme o pistă.
- Să mergem sus. - Nu, băieţii mei sunt sus.
Bine.
De ce nu avem noi o discuţie.
Sigur.
Bine.
Ai ceva să-mi spui?
Ce vrei să spui?
Ceva ce nu ştiu şi ai vrea să-mi spui.
Felicitări că te-au făcut detectiv. Sunt mîndru de tine.
N-am zis-o niciodată, dar...
Ştiu, nu trebuie să-mi spui.
Oricum, nu despre asta vroiam să vorbim.
Cum de ai ajuns la hotel aşa repede?
Am auzit la radio.
Nu mai ai ceva să-mi spui?
- Am să semnez actele de divorţ. - Nu vorbeam de ele.
Serios, o să le semnez.
Nu-i nici o problemă.
Ignoră-le.
Da?
Eu nu.
Ştii de ce îmi aminteşte locul ăsta?
De prima întâlnire...
Îţi aminteşti ca vorbeam cu orele?
Şi ca mereu îmi spuneai:
"cred că asta e tot"...
Şi îmi închideai... Eu te sunam imediat înapoi...
Ce-ai zis?
Ca te iubesc!
Foarte mult!
Îmi place.
Vino încoace. Ai ceva în par.
Şefu'!? Un mesaj de la agentul Stark. Părea supărat.
- Ne vedem mâine, bine? - Bine.
Detective, telefon de la hotel Recepţionerul e la spital.
Sună la Asigurări şi vezi dacă au aflat cine e beneficiarul.
Bine. Imediat.
- Primăria! - La Contabilitate, vă rog.
Să vă dau numărul... Scuze, au terminat azi...
- Sigur că da. Mersi. - Cu plăcere.
Alex? Cabot a dat vreun telefon din hotel?
- Aşteptăm. - Bine.
Au sunat de la hotel şi au lasat un mesaj.
A sunat acum vreo jumătate de oră...
şi va sosi aici din moment în moment.
Bine.
Whitlock.
- Alo? - Matt?
- Oh, Matt, îmi pare aşa de rău. - żAnne?
Îmi pare rău.
Nu ştiu ce s-a întâmplat.
Asta e o surpriză.
Am atitea să-ţi spun.
Am nevoie...
- Mulţi şi-au făcut griji pentru tine, Anne. - Ştiu.
Şi ideea nostimă e că te cred moartă...
Îmi pare rău, Matt. Îmi pare aşa de rău.
- Îmi pare aşa de rău. - Unde e Chris?
Doamne, te-am minţit atîta.
El m-a obligat să fac asta.
El şi cu prietenul lui Paul au aflat de banii lui Scarcetti.
- Şi au furat cadavrele de la morgă... - Şi le-au pus în incendiu...
A trebuit s-o fac... M-au ameninţat că mă omoară...
- Paul era un criminal, Matt. - Era?
Da. A fost ucis azi.
M-au obligat să o fac...
Şi acum pare că mi-am înscenat moartea ca să încasez asigurarea...
Şi ce vrei să fac?
Nu ştiu cum o să rezolv asta, nici pîna unde va ajunge...
trebuie să plec din oraş, nu ştiu unde să mă duc...
şi am nevoie de bani.
Unde e Chris?
Ai dreptate, ar fi trebuit să vin la tine din timp...
E acolo, nu?
Da.
Ar fi trebuit să te contactez mai devreme...
dar m-am gândit să nu crezi că e alt truc...
M-a bătut...
- Matt? - Da?
M-a bătut şi...
- Paul avea banii... - Banii sunt la mine.
Matt, nu vreau să te mai implic mai mult în asta...
Unde eşti?
Sunt aici, pe barca veche.
Bine. Stai acolo. Ne vedem acolo.
- Neal? Detectiv Diaz-Whitlock. - Bună.
- Cum te simţi? - Sunt bine.
- Poţi răspunde la nişte întrebări? - Da.
Eşti bine, vrei ceva? Pe aici, te rog.
În regulă, Neal. Ia loc aici în stânga.
- Unde e Whitlock? - Nu ştiu. La baie.
Alex, compania de asigurări pe linia doi.
- Detectiv Diaz-Whitlock. - Am aflat beneficiarul.
...e Mathias Lee Whitlock.
Mersi.
Matt?
Agent Stark, DEA. Îl caut pe Whitlock.
- Ce suma era? - 485 mil dolari.
Şi aţi aranjat să-i luaţi sau să vi aducă?
Mi-a zis ca a trimis nişte agenţi la mine la birou, dar nu au apărut.
Sunt sigură că e o neînţelegere.
"GPS"
"Localizează"
"Şef Whitlock"
Dumnezeule!
E un 38, Chris...
...doar 6 focuri.
Dă-mi pistolul! Dă-mi pistolul!
S-a dus.
Eşti în regulă?
Dă-mi arma!
Stai un pic, stai un pic, Anne?
Te-a bătut. A fost legitimă apărare...
nici un juriu nu te-ar condamna...
doar lasă arma jos.
Crezi că Chris mi-a făcut asta la fata?
Cred că ar trebui să-ţi pui arma pe podea.
Ce?
Pune-o jos, Matt, credeam că n-o pot face, dar o voi face.
- Tu ai plănuit totul, nu-i aşa? - Matt, pune arma pe podea.
Eşti sigură?
Nu face asta, Anne.
Unde sunt banii?
Iisuse!
Deci tu...noi nu însemnam nimic, unul pentru celălalt?
- Nu e imporatnt... - Nu e important?
A fost doar un joc?
Unde sunt banii?
Priveşte-mă în ochi şi spune-mi ca n-a însemnat nimic.
O parte... O parte...
- Nu încerca să mă zapaceşti. N-am de ales. - Ba ai de ales...***
Matt!
Te ştiu din totdeauna şi ştiu că nu est o criminală... şi tu ştii că ştiu asta.
Matt, opreşte-te!
În regulă, iubito...
Crezi că mă joc? Nu mă joc, Matt!
La dracu!
- Scuze, ţintisem braţul. - Dar ai ratat!
- Unde sint? - Afară!
- Arată-mi! - Bine, bine. Calmează-te.
Calmează-te, Anne, aşteaptă un pic.
Aşteaptă.
- Nu mă împuşca, bine? Nu mă împuşca. - Arată-mi!
- Uite-i! Lasă-i jos.
- Ascultă... Aşteaptă, nu trage... - Îmi pare rău.
Eu ţi-am adus banii... Anne, încerc să-ţi salvez viaţa.
Ştiu.
Nu a fost totul un joc...
dar nu pot trai în sărăcie. Eşti un rahat fără bani!
Rahat!
Dumnezeule Anne, aşteaptă. Nu Anne, nu!
- Mai e cineva pe aici? - Nu.
Cum m-ai găsit?
- Eşti lovit? - Nu, sunt în regulă.
Sunt Alex. Trimite-mi o ambulanţa cu un medic.
Nu, sunt bine...
sunt pe strada Runyon, la docuri. Grăbeşte-te.
L-ai ucis pe Paul Cabot?
Nu, m-a atacat. A fost legitimă apărare. Încercam să recuperez banii, Alex.
Şi vroiai să dai banii înapoi, nu?
Asta încercam să fac, Alex.
Şi ce ai acolo, Matt?
Ce ai găsit?
Corpurile lui Chris şi Anne Harrison sunt sus.
Adevăraţii.
Lucrau pentru Cabot. El a aflat că sunt aici şi a venit să se ocupe de problemă.
Nu-i aşa?
- Corect. - Să mergem.
- Bună treabă. - Mersi.
Mulţumesc foarte mult.
Oamenii tăi n-au venit, Whitlock.
Agent Stark.
Da.
Ştii, nu mă interesează dacă eşti rănit sau nu, dar vreau banii ăia.
- Sau vei... - Hei!
- Care dracu e drumul 63 spre Miami?
Drumul 53, Chae.
- Nu. - Ţi-am zis 53, nu 63.
- Nu, nu...mi-ai zis... - Ştiu eu ce-am zis...
Nu, ai zis: "idioţii ăia de la DEA sunt pe 63, numărul 840."
Nu, n-am zis... Îmi pare rău agent Stark.
Am zis: "idioţii de la DEA sint pe 53, numărul 840", Chae.
- 53. - 63. - Nu contează.
Dă-le banii.
Nu tre' să-i numărăţi, sunt toţi. Drum bun până acasă.
Haideţi.
- Asta-i tot? - Da, în bună parte.
Asta-i tot.
- A fost bine, nu? - Da, un pic cam exagerat.
- Exagerat? Care parte? - A ta!
- Partea mea? Tu ai venit ţipind. - Ce s-a întâmplat, Matt?
Să nu-ţi laşi nevasta, asta mi s-a întâmplat!
Prefer glonţul!
Atenţie cu el, e un clasic. Bine?
- Cum te simţi? Scuză-ne. - Da, doamnă.
O iubeai?
Nu!
Atunci de ce ai făcut-o?
Pentru că...
Pentru că sunt prost.
Credeam că fac un lucru bun, dar n-am nici o scuză, Alex.
Câteodată, ştii, oamenii fac lucruri prosteşti.
Mai ales cînd...sunt îndrăgostiţi.
Mersi.
Să mergem.
Chae?
Bună.
Ce faci? Credeam că tu şi Chae sunteţi la serviciu.
Sunt bine.
-Vrei să iei loc? - Da.
- Ce mai faci? - Bine.
-Te-am mai întrebat? - Da şi ţi-am zis ca bine.
- Vrei ceva, o bere? - Da.
Nu mai e... O împărţim pe a mea.
Deci, ce te aduce pe aici?
Am trecut să-mi adun restul lucrurilor.
Bine.
- Casa e un dezastru... - Matt?
- A venit la secţie... - Bună Chae.
- Ai deschis-o? - Da.
- Îmi deschizi scrisorile? - Da.
- De ce mereu îmi deschizi scrisorile? - Ca să le pot citi.
Contine formularele...
"Plătiţi beneficiarului suma de 1 millon de dolari"?"
- Ce? - Eşti bogat. Suntem bogaţi!
Suntem bogaţi.
-1 milion de dolari? - Calmează-te Chae, nu poate lua banii.
- De ce? - De ce nu?
- Nu poate, e un conflict de interese. - Rahat!
- Da, e un conflict. - El e beneficiarul.
Şi e unul dintre ofiţerii care a făcut arestarea.
- Şi care-i treaba? - Unul dintre ofiţeri.
- Ştii cîte necazuri poate avea? - Multe.
Matt, haide, e 1 milion. Ai o şansă în viaţă.
Nu Chae, în calitate de soţie îţi spun că nu va lua banii.
- Soţia mea? - Soţia ta.
Matt, haide.
N-o asculta.
- Cum adică, soţia mea? - Soţia ta.
Ai zis că ai venit să-ţi iei lucrurile...
Să le aduc înapoi.
Grozav, felicitări...
- Vorbeşti serios? - Da.
O să te porţi bine? De fapt mi-e teama de tine...
E ca la loterie omule...
Matt, vorbim mai tirziu... E vorba de 1 milion.
Concentrează-te.
Sunt un panda ce trebuie hrănit...
Matt, ăsta e sfârşitul poveştii de aur? Matt?
Semnează înainte să pleci.
Matt, nu-ţi face asta...
Te aştept 3 minute. Sînt un om rabdator.
Haide, Matt!
made by sabian sabian@xnet.ro
http://www.titrari.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player